OBH/2843/1995.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Kántor Ferenc

Az eljárás megindítása

P.Gy. budapesti lakos panasszal fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához. Beadványában sérelmezte, hogy kérelmét mind az első fokon, mind a másodfokon eljáró közigazgatási szerv határozatában elutasította.

A vizsgálatot 1996. március 4. napján megindítottam, egyidejűleg megkerestem a Budapest Fővárosi Kárrendezési Hivatal vezetőjét, mivel a rendelkezésemre álló információ alapján alkotmányos visszásságra lehetett következtetni.
Megkeresésemben az ügy körülményeiről tájékoztatást, és ténykérdésben - mely az ügy megítéléséhez szükséges - nyilatkozatot kértem.

Megállapított tényállás

Panaszos az R 2066931 sz. borítékban kárpótlás iránti kérelmet terjesztett elő a Budapest Fővárosi Kárrendezési Hivatalhoz az 1992. évi XXXII. tv.-vel összefüggő vagyoni kárpótlás iránt. A nagyszülők kitelepítéseinek igazolására bizonyítékként tanúnyilatkozatot csatolt a sérelem igazolására.
Miután kérelmező a hivatal másodszori hiánypótlási felhívására sem csatolt egyéb bizonyító okiratot, kérelmét a hivatal 1995. március 21-én elutasította. Panaszos 1995. április 3-án a törvényes határidőn belül fellebbezést nyújtott be az első fokon eljárt hivatal ellen. A fellebbezést a másodfokon eljáró közigazgatási szerv elutasította, s az első fokon eljárt közigazgatási szerv határozatát helyben hagyta. Ez utóbbi határozat elleni jogorvoslat lehetőségére panaszos figyelmét felhívták. Panaszos az említett határozat bírósági felülvizsgálatát nem kérte.

Jogszabályi háttér

1992. évi XXXII. törvény
3.§ (1) bekezdés b/ pontja: A 6-8.§-ban meghatározott kárpótlás jár a személyes szabadságot súlyosan, 30 napot meghaladóan korlátozó, következő sérelmekért:
b/ magyar bíróság ítélete vagy magyar közigazgatási hatóság határozata alapján végrehajtott, zárt táborszerű fogvatartás (internálás, kényszermunka, közbiztonsági őrizet, kényszerlakhely kijelölés (kitelepítés);
10.§ A 2. és 3.§-ban meghatározott sérelmekhez kapcsolódó - Magyarországnak a Párizsi Békeszerződésben rögzített határai között elszenvedett - tulajdoni és a bérlakás végleges elvételével okozott sérelmekre "a tulajdonviszonyok rendezése érdekében, az állam által az állampolgárok tulajdonában igazságtalanul okozott károk részleges kárpótlásáról" szóló 1991. évi XXV. törvény rendelkezéseit kell alkalmazni.
Tv. 11.§ (1) Azt, aki a 10.§-ban foglaltak szerint vesztette el bérlakását az 1991. évi XXV. törvény 3. számú mellékletének a/ pontja alapján kiszámított kárpótlás 50 %-a, de legalább 50.000 Ft mértékű kárpótlás illeti meg.
(2) Ha az (1) bekezdésben meghatározott jogosult meghalt, a jogosultak körét az 1991. évi XXV. törvény 2.§-ának (2)-(5) bekezdése szerint kell megállapítani.
(2) Nem kaphat kárpótlást az, akit az 1976. évi 8. törvényerejű rendelettel kihirdetett a Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmányában elismert alapjogok megsértéséért felelősség terhel, kivéve, ha bizonyítható, hogy az alapjogok megsértését követően a demokrácia érdekében kifejtett tevékenysége miatt büntetőeljárás következtében súlyos hátrányt szenvedett el.
1991. évi XXV. törvény 12.§
(2) A kérelemhez csatolni kell a jogosultságot igazoló valamennyi okiratot vagy annak másolatát, illetőleg ezek hiányában hivatkozni kell az egyéb bizonyítási eszközökre.
(3) Amennyiben a kérelem benyújtására nem a (2) bekezdésben foglaltaknak megfelelően kerül sor, a kérelmet a hivatal megfelelő póthatáridő kitűzésével hiánypótlásra adja vissza. Amennyiben a jogosult a hiányt ismételt hiánypótlási felhívásra sem pótolja, a hivatal a kérelmet a rendelkezésre álló adatok alapján bírálja el.

A vizsgálat megállapításai

Panaszos vagyoni kárpótlás iránti kérelmeihez nem csatolta nagyszülei kitelepítését elrendelő okiratot, csak egy tanúnyilatkozatot. A hivatal második hiánypótlási felhívása eredménytelen maradt. Ugyan hivatkozott a panaszos az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatalnál benyújtott R 475738 sz. és az R 475739 sz. borítékokban becsatolt igazolásokra, de kérelme megalapozásához elégséges bizonyíték e borítékban sem volt fellelhető, amely a nagyszülők kitelepítésének elrendelését vagy annak megszüntetésének bizonyítékaival szolgálna. Ezért mind az első fokon eljáró fővárosi, mind a fellebbezést elbíráló Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatal, kérelmét a hatályos jogszabályok figyelembevételével utasította el.

Az 1993. évi LIX. törvény 16.§ (1) bekezdés kimondja, hogy: "Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság (29.§ (1) bek.), illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva." A leírtak figyelembevételével megállapítottam, hogy alkotmányos jogsértés nem történt. Panaszos részére a szükséges tájékoztatást 1996. május 21-én kelt levelemben megadtam.

Budapest, 1996. május 22.

Gönczöl Katalin