OBH 1765/1995.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének 
jelentése
Ügyintéző: dr. Kántor Ferenc

Az eljárás megindulása

S.L. hajdúszováti lakos panasszal fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához. Beadványában sérelmezi, hogy a csatolt, 24/1993. számú Hatósági Bizonyítvány tanúsága szerint édesapja, S.I. 1/3 arányban tulajdonában volt Hajdúszovát település...............................lévő gyár után sem ő, sem pedig I. nevű testvére kárpótlást nem kapott. Kérelmének teljesítését mind az első, mind a másodfokú kárpótlási szerv elutasította. Mivel a rendelkezésemre álló információk alapján alkotmányos visszásság fennállására lehetett következtetni, vizsgálatot rendeltem el és megkerestem a Hajdú-Bihar Megyei Kárrendezési Hivatalt a panaszos és három unokatestvére kárpótlási anyagának megküldése céljából.

Megállapított tényállás

Idős S.A.-nak három gyermeke volt, ifj.S.A., S.I. és S.E.
Ifj.S.A.-nak szintén három gyermeke van, ifjabb S.A., S.J. és S.T.
S.I.-nak két gyermeke van, L. és I.
Id.S.A. 1946-ban bekövetkezett halála után a hajdúszováti 1378 sz. betétben felvett ingatlant (0,67 AK) egyedül A. nevű gyermeke (ifjú), míg az 1980-as számú betétben szereplő 27,85 AK értékű, valamint a 2081 számú betétben szereplő 36,89 AK értékű ingatlanokat mind a három gyermeke (A., I., illetve E.) örökölte egymás közt egyenlő (1/3-1/3) arányban.
A felsorolt három testvér részére kiadott kárpótlási határozatok nem jelölték meg, hogy a ...................... gyárhoz mely hrsz.-ú ingatlanok tartoznak. - A három testvére részére kiadott kárpótlási határozatok szerint  - 1963. május 2. napján a Tsz. használatába került kártalanítás nélkül mind az 1980, mind a 2181 sz. betétben felvett és apjuk által is örökölt ingatlanok egy része. Így a három testvére mindegyike részére leszármazói jogon apjuk tulajdonában 1/3 arányban volt és sérelmet szenvedett 100 m2 -es tanya és, illetve 26,06 AK értékű termőföld, illetve apjuk tulajdonában volt 22 főt foglalkoztató vállalkozás után állapították meg a kárpótlást, a saját jogon járó kárpótlásokon felül.
A három testvér részére egyenként 190 ezer forint kárpótlást állapított meg az első fokon eljáró hivatal.
Az unokatestvérek - S.L. és S.I. (S.I. gyermekei) - kárpótlást nem kaptak.
S.L. unokatestvérnek, aki apja (S.I.) tulajdonában 1/3 arányban volt vállalkozás után kért 1/2 részű kárpótlást leszármazói jogon, kérelmét azzal utasította el a megyei kárrendezési hivatal, hogy "a ..................... gyárat idős S.A. egyedül üzemeltette. A gyár használatáért S.I.-nak bérleti díjat fizetett." (0660860-0309613/13/ 1994/0/.........  sz. határozat. Fellebbezés folytán a másodfokú közigazgatási szerv 1060601/95. számú határozatával panaszos fellebbezését elutasította azzal az indokolással, hogy "a hivatkozott 1002/91; 1013/91. és 961/91, számú ügyiratokból megállapítottam, hogy a hajdúszováti .....................gyárat idős S.A. (a kérelmező nagybácsija) egyedül üzemeltette, a három testvére közül egyedül ő rendelkezett iparigazolvánnyal. ... Így a gyár után jogosan az ő három gyermeke kapott kárpótlást. A kérelmező tehát S.I. (apa) jogán - mivel ő nem volt tulajdonos - kárpótlásra nem jogosult."

Jogszabályi háttér

1991. évi XXV. törvény.
1.§ (1) Részleges kárpótlás (a továbbiakban: kárpótlás) illeti meg azokat a természetes személyeket, akiknek magántulajdona az állam által 1939. május 1-jét követően alkotott, az 1. és 2. számú mellékletben felsorolt jogszabályok alkalmazása által sérelmet szenvedett.
2.§ (1)-(2) E törvény alapján kárpótlás illeti meg azokat a 2.§-ban meghatározott természetes személyeket, akiknek magántulajdona az 1949. június 8-át követően alkotott, a 2. számú mellékletben felsorolt jogszabályok alkalmazása által sérelmet szenvedett.
2.§ (1) Kárpótlásra jogosult:
a/	a magyar állampolgár,
b/	aki a sérelem elszenvedésekor magyar állampolgár volt,
c/	akit a magyar állampolgárságtól való megfosztással összefüggésben ért sérelem,
d/	az a nem magyar állampolgár, aki 1990. december 31-én életvitelszerűen Magyarországon élt.
(2) Ha az (1) bekezdésben meghatározott jogosult (a továbbiakban: volt tulajdonos)
elhalálozott, a kárpótlásra leszármazója, ennek hiányában túlélő házastársa tarthat igényt.
3.§ (1) A kár mértékét átalányértékben kell meghatározni. Az egyes vagyonelemek átalányértékét a 3. számú melléklet tartalmazza.
(2) Termőföld esetén a kár mértékét a 13.§-ban meghatározottak szerint kell megállapítani.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben szabályozott átalányérték magában foglalja az ingóságok értékét is.
(4) Egy vagyontárgy után csak egyféle kárpótlás jár, de a tulajdonost megilleti a választás lehetősége.
4.§ (2)  0-200 000 Ft  100 %
	 200 001 - 300 000 Ft között
	     200 000 Ft és a 200 000 Ft-on felüli rész    50 %-a
	 300 001 - 500 000 Ft	 között
	     250 000 Ft és a 300 000 Ft-on felüli rész    30 %-a   			
	 500 001 Ft-tól
                310 000 Ft és az 500 000 Ft-on felüli rész  10 %-a
(4) Több tulajdonos esetén a kárpótlás mértékét a tulajdonostársak között tulajdoni hányaduk arányában kell megállapítani.
12.§ (5) A hivatal az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény szabályai szerint jár el, azzal az eltéréssel, hogy:
b/ ha a kérelem benyújtásakor vagy a hivatal felhívására az igénylő igazolja, hogy a kárpótlási igényét megalapozó tulajdonjogának megállapításához szükséges más bírósági, hatósági eljárást megindította, az eljárást fel kell függeszteni.
2. melléklet 15/A
Az 1949-1953 közötti időszakban született államosítási - vagy olyan egyéb - jogszabályok,
amelyekkel összefüggésben az ipari és kereskedelmi engedélyeket megvonták, vagy az iparengedélyek beadásával kényszerítették az állampolgárt a vállalkozása felszámolására.
1957. évi IV. törvény
26.§ (1) A közigazgatási szerv köteles a határozathozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez a rendelkezésre álló dadatok nem elegendőek, hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le.
(4) A közigazgatási szerv a bizonyítékokat egyenként és összességükben értékeli, és az ezen alapuló meggyőződése szerint állapítja meg a tényállást.
66.§ (2) A felettes szerv a fellebbezéssel megtámadott határozatot és az azt megelőző eljárást megvizsgálja, tekintet nélkül arra, hogy ki és milyen okból fellebbezett. A vizsgálat eredményeként a határozatot helyben hagyja, megváltoztatja vagy megsemmisíti.
(3) A felettes szerv, ha az érdemi határozat hozatalához nincs elég adat, vagy a tényállás további tisztázása szükséges, a határozat megsemmisítése mellett az ügyben első fokon eljárt közigazgatási szervet új eljárásra utasíthatja, vagy a tényállás kiegészítése iránt maga intézkedik.
1949. évi XX. törvény
2.§ (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
13.§ (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
77.§ (2) Az alkotmány és az alkotmányos jogszabályok a társadalom valamennyi szervezetére, minden állami szervre és állampolgárra egyaránt kötelezőek.
104/1991. (VIII.3.) Kormányrendelet
3.§ Ha a tulajdon tagsági jogot megtestesítő értékpapírra vagy társasági részesedést kifejező vagyoni értékű jogra vonatkozott, a kár mértékét a Tv. 3. számú mellékletének b/ pontjában foglalt átalányérték alapján, a kárpótlásra jogosult tulajdoni részesedésének a társaság bejegyzett alaptőkéjéhez (törzstőkéjéhez) viszonyított arányos összegben (Tv. 4.§ (4) bek.) kell megállapítani.
5.§ (1) A Tv. 3.§-a (4) bekezdésének alkalmazásában az állami tulajdonba vett üzem (vállalat, vállalkozás) gazdálkodását szolgáló összes vagyontárgyat, így a gazdasági tevékenység folytatásához szükséges, illetőleg e célra szolgáló ingatlant (ingatlanrészt), termelő-berendezést és egyéb állóeszközt - ha a tulajdonos személye azonos - egy vagyontárgynak kell tekinteni.
(2) Az (1) bekezdésben említett - több vagyonelemből álló - vagyontárgy esetén a kárpótlás mértéke a jogosult választása szerinti vagyonelemhez kapcsolódó átalányérték (3. számúmelléklet a/ vagy b/ pont) alapján állapítható meg.
6.§ (1) A Tv. 3.számú melléklete b/ pontjának alkalmazása során az állandó alkalmazottként foglalkoztatottak létszámát a tulajdonba vételt megelőző 1 év legmagasabb alkalmazotti létszámának alapulvételével kell meghatározni.
(2) Alkalmazottként kell figyelembe venni a Ptk. 685.§ b/ pontja szerinti közeli hozzátartozónak minősülő segítő családtagot is.
7.§ (2) A Tv. alkalmazásában tulajdoni tárgy alatt a kárpótlás alapjául szolgáló vagyontárgyat (5.§), illetőleg az egy vagyontárgyra vonatkozó összes tulajdoni illetőséget (3.§) kell érteni.
18.§ (1) A kárpótlásra jogosultság a termőföld és más ingatlan esetében - a tulajdonelvonásról rendelkező hatósági határozaton vagy ilyen tartalmú más közokiraton kívül - a földhivatal által e célra kiállított hatósági bizonyítvánnyal (a továbbiakban: bizonyítvány) is igazolható.
(2) A bizonyítvány a kárpótlásra jogosultság, valamint a kárpótlás mértékének megállapításához szükséges adatokat tartalmazza. A bizonyítványhoz az eredeti okiratokat vagy azok másolatát nem kell csatolni.
(3) A bizonyítványt a földhivatal a nála őrzött okiratok (telekkönyvi betét, földnyilvántartási birtokív, térkép, földrendezési, zártkert-rendezési, tagosítási, földmegváltási, földfelajánlási, földértékelési, földmérési stb. iratok) alapján a jogosult kérelmére adja ki.
19.§ (1) Aki a tulajdonelvonást megelőzően az ingatlan-nyilvántartáson kívül tulajdonjogot, vagy a tulajdonra ingatlan-nyilvántartáson kívüli jogcímet szerzett és ezt a tulajdonjog megszerzésére vonatkozó érvényes okirattal bizonyítja, a földhivataltól bizonyítvány kiállítását kérheti. A bizonyítvány a bejegyzett jogosult adatait tartalmazza, egyben utal a bejelentett igényre is. A kárpótlási hivatal a bizonyítvány és a tulajdonjogszerzést igazoló okiratok alapján dönt a jogosultság kérdésében.

A vizsgálat megállapításai

Panaszos  kárrendezés iránti kérelmét "A", "F" és "V" adatlap benyújtásával kérte. Az "A" lapon nagybátyja és nagynénje borítékjait kapcsolódóként nem jelölte meg. Az "F" lapot nem töltötte ki. A "V" lapon megjelöli, hogy a hajdúszováti Nagymező dűlőben a ........... hrsz.-ú földterületen lévő ........ gyár után kér leszármazói jogon kárpótlást. A kárpótlás megállapítását mind az üzem alapterülete szerint, mind létszám alapján kéri. Bozonyítékként csatoltja két tanú községi jegyző által hitelesített nyilatkozatát, községi jegyző által a vállalkozás tulajdonjogára, annak a tulajdonosok közti megoszlására és a tanyára, valamint annak elvételére vonatkozó adatokat, melynek kelte: 1993. IV. 14.
Az iratok között található a megyei kárrendezési hivatal akkori vezetőjének 1993. június 11-én kelet levele, melyben panaszost arról tájékoztatja, hogy Ifj.S.A. kárigényének elbírálása során figyelembe vettük az 1/3-as arányt, mely S.A. - I. és E. hajdúszováti gyárában az államosításkor fennállt. Amennyiben sor kerül a törvény módosítására és újra lehetőség lesz a kárigény benyújtására kérem, hogy erre a vállalkozásra tegyék meg."
A csatolt hatósági bizonyítvány szerint a 300 m2  területű tanyaépület és a 600 m2  területű ................... gyárépület 1/3 - 1/3 részben panaszos édesapja, valamint annak két testvéréé volt, s hogy a tanya 1952-ben a helyi tsz. tulajdonába került.
Panaszos csatolta a szükséges anyakönyvi kivonatokat. Panaszos édesapja részére 1979. II. 26-án - a hajdúszováti kerületi házassági anyakönyvéből kiállított házassági anyakönyvi kivonat szerint S.I. 1949. január 15-én kötött házasságot, s foglalkozása "......gyáros"
Az unokatestvére, ifjabb S.A. részére ugyanazon helyi jegyző által kiállított hatósági bizonyítványban az áll - mely 1992. III.31. napján kelt - miszerint "Igazolom, hogy id.S.A., volt Hajdúszovát ...................... lakosnak Hajdúszovát községben ............... gyára volt, mint vállalkozó, üzemében 18 fő munkást állandó jelleggel foglalkoztatott...".
Az ügyintézés során panaszost egy esetben a hivatal hiánypótlásra szólította fel - 1995. II. 3-án - a kézhezvételtől számított 15 napos határidővel.
A hiánypótlási felhívásban kérték panaszostól, csatolja a vállalkozás elvételét igazoló okiratokat, valamint az alkalmazottak számáról szóló igazolást. A panaszos ilyen igazolást nem csatolt.
A tények alapján megállapítható, hogy az első fokon eljáró közigazgatási szerv alkotmányos visszásságot idézett elő azáltal, hogy
•	a panaszost nem szólította fel a I. Kpt. 12.§ (3) bekezdésében írtak szerinti ismételt hiánypótlásra,
•	határidő tűzésével nem hívta fel panaszost kárpótlási igényét megalapozó tulajdon jogának megállapításához szükséges eljárás megindítására, I. Kpt. 12.§ (5) bekezdés,
•	a tényállást az 1957. évi IV. törvény 26.§-a szerint nem tisztázta arra is tekintettel, hogy ugyanarra a vagyontárgyra két eltérő tartalmú hatósági bizonyítványt nyújtottak be a jogosultság megállapítására.
A másodfokú közigazgatási szerv határozata azért törvénysértő, mert panaszos fellebbezését nem az 1957. évi IV. törvény 66.§-ában foglaltak figyelembevételével bírálta el. A határozat indokolásából kitűnik, hogy az első fokú közigazgatási szerv határozatát jogszabálysértő volta ellenére sem semmisítette meg, s tényállás tisztázása érdekében maga sem intézkedett.
A panaszos unokatestvére határozatában az áll, hogy a szóban forgó vállalkozást 5410/1945. sz. rendelet alapján 1953. május 2-án vették el, a  több holdat kitevő földet pedig, mely a gyárhoz tartozott, az 1959. évi 24. tv. alapján 1963. május 2. napján. A másodfokú közigazgatási szerv 1041663/93.sz. - S.A. fellebbezésére hozott határozatában pedig az áll, hogy "A gyár használatáért S.E.-nek és S. I.-nek bérleti díjat fizetett."
Az 1991. évi XXV. törvény végrehajtására kiadott 104/1991. (VIII.3.) Korm.rendelet 5.§ (1) bekezdése szerint "A törvény 3.§-a (4) bekezdésének alkalmazásában az állami tulajdonba vett üzem (vállalat, vállalkozás) gazdálkodását szolgáló összes vagyontárgyat, így a gazdasági tevékenység folytatásához szükséges, illetőleg e célra szolgáló ingatlant (ingatlanrészt), termelő-berendezést és egyéb állóeszközt - ha a tulajdonos személye azonos - egy vagyontárgynak kell tekinteni."
A törvény 3.§ (4) bekezdése szerint: "Egy vagyontárgy után csak egyféle kárpótlás jár, de a tulajdonost megilleti a választás lehetősége."
Esetünkben pedig az üzem gazdálkodását szolgáló összes vagyontárgynak a tulajdonosa nem azonos személy. Ugyanis az üzem gazdálkodását szolgáló szárító, égető, tartózkodó, stb. épületek és a körülöttük lévő föld tulajdonosa elválik, a vállalkozást tulajdonosától, aki az előbbieknek "bérleti díjat fizetett".
Pontosabban, a vállalkozáshoz használt vagyontárgyak csak 1/3-ad részének tulajdonosa ifj.S.A., aki a vállalkozó, neki van iparengedélye, ezért őt a létszám figyelembevételével megállapítható kárpótlás illeti meg, a vállalkozáshoz használt vagyontárgyak 1/3-ad részéért ő külön kárpótlásra nem jogosult. (Korm. rendelet 5.§ (1) bekezdés.) Testvérei, akik neki bérbe adták az őket 2/3 részben megillető, a vállalkozás célját szolgáló épületet, földet, stb. ők az épület m2  ára és a föld státusa (termőföld, üres belterületi építési telek, stb.) szerint a törvény 3. számú mellékletében meghatározottak szerint jogosultak kárpótlásra az I. Kpt. 3.§ (1) bekezdés szerint, tulajdonhányaduk arányában.

Érintett alkotmányos jogok

Az eljáró közigazgatási szervek az Alkotmány 2.§ (1) bekezdését azzal sértették meg, hogy eljárásuk során az eljárási garanciák megtartásának mellőzésével jogbizonytalanságot idéztek elő.
Az Alkotmánybíróság a 19/1991. (IV.23.) AB határozatában kimondta, hogy "A tulajdonviszonyok rendezése alkotmányos feladat, mivel az Alkotmány preambuluma célul tűzi ki a szociális piacgazdaságot. Ez a tulajdonrendezés egyben olyan  komplex folyamat, amelyben mind a "múlt lezárásának", mint a múlt rendszer alapját képező társadalmi tulajdon átalakulásának, mind az új tulajdonszerzéseknek alkotmányosnak kell lenniük, mégpedig a volt, a jelenlegi és a jövendő tulajdonosok szempontjából egyaránt." Az Alkotmány 13.§ (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot. E rendelkezést azzal sértette meg a közigazgatási szerv, hogy anyagi jogszabályok megjelölt konkrét rendelkezéseit figyelmen kívül hagyta.

Ajánlás

Javaslom az OKKH elnökének, hogy a megállapított visszásság kialakulásához vezető körülményeket vizsgálja meg, és felkérem, hogy a visszásság megszüntetése érdekében tett konkrét intézkedéséről az országgyűlési biztost tájékoztassa.

Budapest, 1996. december 6.

Dr. Polt Péter