OBH 1725/1995.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Kántor Ferenc

Az eljárás megindítása

R. J.-né budapesti lakos panasszal fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához, melyben sérelmezte, hogy az egy vagyontárgyas kárpótlási ügyében az eljáró Tolna Megyei Kárrendezési Hivatal három határozatot is hozott, s minden határozatban más-más összegű kárpótlást állapít meg. Az ügyben a negyedik határozatot az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatal hozta. Mivel a rendelkezésemre álló információk alapján az alkotmányos jogsértést kizárni nem lehetett a vizsgálat lefolytatására, s az ennek eredményéről való tájékoztatásra kértem fel az OKKH elnökét 1996. március 26-án.

Megállapított tényállás

Panaszos kárpótlási kérelmet terjesztett elő az első fokon eljáró Tolna Megyei Kárrendezési Hivatalnál.
Első ízben 1991. december 12-én leszármazottként egy "F" lapon kért kárpótlást, melyben helyt adó határozat született.
Az 1994. március 16-ig terjedő pótbeadás során ház és további föld elvétele miatt kért kárpótlást.
1.	Az eljáró hivatal: 1995. II. 21-én kelt határozatában 18.000 Ft kárpótlást állapított meg 33,18 AK-s 230 m2 -es gazdasági és lakóépület után.
2.	Az ügyfélkérésének megfelelően - a benyújtott  fellebbezés alapján 480 m2  és a 33,08 AK értékű termőföld figyelembevételével - az előző határozat visszavonása mellett került sor - a  határozat kiadására 28.000 Ft kárpótlás megállapítása mellett.
3.	Fellebbezés folytán az OKKH az ügyet megvizsgálta 1995. május 24-i határozatában az első fokon eljárt hivatalt - határozatának megsemmisítése mellett - új eljárásra utasította, s rámutatott arra, hogy a panaszos tanyás ingatlanának részét képező földet korábbi határozatban már kárpótolták, a rajta lévő épületegyüttest pedig a törvényi vélelemnek megfelelő mértékben (100 m2 ) lehet kárpótolni.
4.	Az új eljárás során - a tényállás tisztázása után - az első fokon eljáró hivatal panaszos részére 1995. szeptember 15-én határozatot hozott, melyben 7.000 Ft kárpótlást állapított meg. E határozatot panaszos - az OKKH elnökének tájékoztatása szerint - 1995. szeptember 13-án átvette, ellene fellebbezéssel nem élt, így a határozat jogerőre emelkedett.

Jogszabályi háttér

1991. évi XXV. törvény (Tv.)
3.§ (1) A kár mértékét átalányértékben kell meghatározni. Az egyes vagyonelemek átalányértékét a 3. számú melléklet tartalmazza.
(2) Termőföld esetén a kár mértékét a 13.§-ban meghatározottak szerint kell megállapítani.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben szabályozott átalányérték magában foglalja az ingóságok értékét is.
(4) Egy vagyontárgy után csak egyféle kárpótlás jár, de a tulajdonost megilleti a választás lehetősége.
3. számú melléket az 1991.évi XXV. törvényhez
A kár mértékének meghatározásához figyelembe veendő átalányértékek a különböző vagyonelemeknél:
Az ingatlan (a lakás, az üzlet, a műhely és az üres belterületi telek) alapterülete után
a kárpótlás alapjául szolgáló érték (Ft/m2)

	fővárosban
	mai lakbérövezet szerint
	I.	(+25 %)				2000
	II.	(+10 %)				1500
	III.	(normál)				1000
	városban (mai közig.besorolás szerint)	  800
	egyéb településen	  			  500
	üres belterületi építési telek		              200

104/1991. (VIII.3.) Korm.rendelet (Vhr.)
Vhr. 2.§
(1) Tanya esetén a kár mértékének meghatározása során a tanyaépületre - ha annak alapterülete megállapítható - a Tv. 3. számú mellékletének a/ pontjában, a tanyaépülethez tartozó termőföldre pedig a Tv. 13.§-ában foglaltakat kell alkalmazni azzal, hogy a kár mértéke az így kiszámított értékek együttes összege.
(2) Ha a tanyaépület alapterülete nem állapítható meg, a tanyaépületre vonatkozó kár mértékét 100 m2 alapulvételével kell kiszámítani.
(3) A Tv. és e rendelet alkalmazásában tanya a település külterületén lévő, eredetileg kisüzemi mezőgazdasági termelés (növénytermesztés és állattenyésztés), továbbá az ezekkel kapcsolatos termékfeldolgozás és terménytárolás céljára létesített tanyaépület (lakó- és gazdasági épület, illetőleg épületcsoport) és a hozzátartozó termőföld együttese. 

A vizsgálat megállapításai

1. Az eljáró hivatal panaszos nyilatkozata alapján - kellő bizonyítékok felhasználása nélkül helytelenül állapította mind az általa kiadott első (1995. II. 21-én) mind a második (1995. IV. 4-én) kelt határozatában a tényállást. Ez azáltal fordulhatott elő, hogy nem a törvényben előírtaknak megfelelően járt (bemondás alapján állapította meg a tanyásingatlan részét képező felépítmény alapterületét) a hivatal.
2. A tényállás helytelen megállapítása helytelen kárérték megállapítását, következésképpen ez pedig a kárpótlás mértékének helytelen megállapítását eredményezte, ezért hol 18.000 Ft-ban, hol 27.000 Ft-ban szabta meg a kárpótlás mértékét.
3. Csak a fellebbezést elbíráló másodfokon eljáró közigazgatási szerv első fokon eljáró szerv határozatát megsemmisítő, és új eljárás lefolytatását elrendelő határozata után tisztázta az első fokon eljáró közigazgatási szerv a tényállást. Ennek eredményeképpen került megállapításra, hogy mivel az épületet lebontották, s hogy az hány négyzetméter területű volt a sérelem elszenvedésének időpontjában, azt ma már bizonyítani nem tudták. Ezért a jogszabály rendelkezéseinek megfelelően vélelmezni kell, hogy a 100 m2 területű volt az épület, s e tényállási elem figyelembevételével kellett a kár összegét és a kárpótlás mértékét megállapítani. Ennek figyelembevételével készült az első fokon eljáró szerv határozata, mely már a helyes 7.000 Ft-os kárpótlás megállapítását tartalmazza.

Mivel panaszos ügyében az eljárás során hozott jogszabálysértő határozatokat a másodfokon eljáró közigazgatási szerv közreműködésével kiküszöbölték, s az eljárás jogerős befejezése a hatályos jogszabályoknak megfelelő összegű kárpótlást megállapító határozat meghozatalával zárult, mely már jogerős, alkotmányos jogsértést megállapítani nem lehetett.
Panaszost 1996. május 24-én részére küldött levelemben tájékoztattam

Budapest, 1996. május 23.

Gönczöl Katalin