OBH 1652/1995.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Kovács Zsolt

Az eljárás megindulása:

A Kecskemét, Szabadság tér. 3. sz. alatti épület bérlőinek képviselője, panasszal fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához, a Luther palota néven ismert lakóház tulajdonjogának átadása miatt. A Kecskeméti Megyei Jogú Város Önkormányzata az Evangélikus Egyház részére már korábban átadta, de a megállapodást a bíróság ítéletével érvénytelenítette. A helyi televízióban 1995 október 6-át követően azonban olyan tájékoztatás hangzott el, hogy az önkormányzat az ingatlan tulajdonjogának megszerzését követően ellenérték nélkül a Magyarországi Evangélikus Egyház tulajdonába kívánja adni.

A vizsgálatot 1995. október 25-én indítottam meg, melynek során megkerestem a Kecskemét Megyei Jogú Város Önkormányzatának polgármesterét, és felkértem az önkormányzat érdemi döntését kezdeményező előterjesztés megküldésére, és a kérdést tárgyaló ülés időpontjának előzetes közlésére.

Felkértem a Művelődési és Közoktatási Minisztert az egyházi igényléssel kapcsolatos álláspontjának megadására, és a korábban hozott minisztériumi határozatok megküldésére.

A beszerzett dokumentumok alapján a következőket állapítottam meg:

A tényállás

A Kecskeméti Körzeti Földhivatalnál, a kecskeméti 3836 számú tulajdoni lapon 4032 hrsz. alatt felvett, természetben a Kecskemét Szabadság tér 3. sz. alatti ingatlan az államosításig az Evangélikus Egyház tulajdonában állt, és az 1953. évi IV. tv. alapján 511/544 hányadát államosították, a maradék 33/544 hányada az egyház tulajdonában maradt. Az államosítást követően a Kecskeméti Ingatlankezelő és Távfűtő Vállalat kezelésében a lakásokat állami bérlakásként hasznosították. 

A Magyarországi Evangélikus Egyház a "bérpalotát" a volt egyházi ingatlanok tulajdoni helyzetének rendezéséről szóló 1991. évi XXXII. törvény alapján visszaigényelte.  Az igénybejelentésben az egyház az épület államosítás előtti rendeltetéseként, lakásként, üzlethelyiségként való hasznosítást jelölt meg. A Művelődési és Közoktatási Minisztérium a 35.086/II.80/92. számú határozatával az igénylést, annak vizsgálata nélkül, kizárólag a nyilatkozat alapján jogosnak ismerte el, és a tulajdoni viszony rendezéséig az ingatlan-nyilvántartásban elidegenítési és terhelési tilalmat jegyeztetett be az ingatlanra.

A Kecskeméti Megyei Jogú Város Önkormányzata e határozat felülvizsgálatát kérte a Bács-Kiskun Megyei Bíróságtól, majd keresetétől elállt, mert közte, és a Magyarországi Evangélikus Egyház között 1992. július 6-án létrejött megállapodással a - bérlakásokat is magába foglaló - műemléképületet ellenérték kikötése nélkül az egyház tulajdonába adta.

A Minisztérium az elidegenítési és terhelési tilalmat az 1992. május 13-án kelt 36.562/92/VII. sz.  határozatával töröltette. Ezzel jogszerűnek ismerte el a Kecskeméti Önkormányzat és az Egyház megállapodását az épület tulajdonjogának átadásáról.

A megállapodásban nem rendelkeztek a használók, a bérlők jogairól, akik csupán ezt követően kaptak tájékoztatást a tulajdonos személyében beállt változásról. Ez a bérlők érdekeit sértette, különösen azokét, akik tetőtér beépítéssel - önerőből - állami tulajdonú lakást építettek, és az épület egyházi tulajdonba visszakerülésével, (az így kialakított lakás nem is volt soha egyházi tulajdonban) a lakás tulajdonjogának megszerzési lehetőségétől estek el.

A bérlők a megállapodás ellen keresetet nyújtottak be a Kecskeméti Városi Bírósághoz. A per során a Bács-Kiskun Megyei Vagyonátadó Bizottság vezetője Tohai László 1995. július 25-i levelében kifejtette, hogy a VÁB az ingatlant még nem adta az önkormányzat tulajdonába, de annak csupán időbeli akadálya volt, mivel minden feltétel együtt volt a vagyonátadáshoz. Csupán eljárási problémát okozott, hogy az önkormányzat e határozat kiadását megelőzően kötött megállapodást az egyházzal. A Műemlékfelügyeleti Igazgatóság a perben adott írásos véleményében az ingatlan egyházi tulajdonba adásának szükségességét azzal indokolta, hogy a műemlék épületnek egy kézben kell maradnia, mert csak így képzelhető el annak állagmegőrzése. 

A perben a felek nem vitatták, hogy az ingatlan nem tartozik az 1991. évi XXXIII. tv. hatálya alá.

A Bíróság az 5.P.23.233/94.sz. 1995. október 6-án kelt ítéletével visszaállította az eredeti állapotot, az állami tulajdont, és a KIK-FOR Ingatlankezelő és Forgalmazó Kft (a Kecskeméti Ingatlankezelő és Távfűtő Vállalat jogutóda) kezelői jogát. Az indoklás szerint a megállapodás érvénytelenítésének az volt az oka, hogy az ingatlan átadásakor az nem volt az önkormányzat tulajdonában, továbbá az államháztartásról szóló 1992. évi XXXVIII. törvény 108.§. (2).  által az önkormányzati vagyon elidegenítésének, elajándékozásának szabályozására előírt rendeletet az önkormányzat nem alkotta meg.

A Kecskeméti Önkormányzat Képviselőtestülete nem tűzte napirendjére az ingatlan tulajdonjogának rendezését, de a helyi televízióban olyan tájékoztatás hangzott el, hogy az önkormányzat az ingatlan tulajdonjogának megszerzését követően ismét ellenérték nélkül a Magyarországi Evangélikus Egyház tulajdonába kívánja adni.

A Bíróság ítéletének kihirdetését követően a VÁB az ingatlan tulajdonjogát 1995. október 17-i  6681-7/1995. számú határozatával átadta az önkormányzatnak. Figyelembe vette a környezetvédelmi és területfejlesztési miniszter által átadott jogkörben eljáró Műemlékfelügyeleti Igazgatóság 35453/9/95 számú kikötését az épület önkormányzati tulajdonba adásának feltételeiről. Az Igazgatóság a ingatlan tulajdonjogának átruházását azzal a feltétellel engedélyezte, ha azt az önkormányzat az egyház részére "továbbadja".

Az  ügy jogi háttere:

A./ 1949. évi XX. tv.		A Magyar Köztársaság Alkotmánya 
B./ 1990. évi LXV. tv. 	A helyi önkormányzatokról
C./ 1992. évi XXXVIII. tv     Az államháztartásról
D./ 1991. évi XXXII. tv. 	A volt egyházi ingatlanok tulajdoni helyzetének rendezéséről
E./ 1991. évi XXXIII. tv. 	Az egyes állami tulajdonban lévő vagyontárgyak 						önkormányzatok tulajdonába adásáról
F./ 1993. évi LXXVIII. tv.     A lakások és helyiségek bérletére, valamint az elidegenítésükre 				 vonatkozó  egyes szabályokról
G./  11/1992.(III. 5.) AB h.    A jogállamiság és jogbiztonság elvéről
H./  4/1993. (II. 12.) AB h.

Az érintett alkotmányos jogok:

A Magyar Köztársaság Alkotmánya 

2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
(A jogállam alapvető eleme a jogbiztonság) (11/1992. (III. 5.) AB h.)

70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.

Az  alkalmazott jogszabályok:

Az egyes állami tulajdonban lévő vagyontárgyak önkormányzatok tulajdonába adásáról szóló 1991. évi XXXIII. tv.  a műemlék ingatlanokról az alábbiak szerint rendelkezik:

3.§(1) A bizottság önkormányzat tulajdonába adja az állami tulajdonban lévő műemlékileg védett épületet, ha kezelőjeként a megszűnt tanács, tanácsi közüzem, illetve tanácsi alapítású költségvetési üzem vagy jogutódja van az ingatlan-nyilvántartásban bejegyezve.

(2) A műemlék épület önkormányzat tulajdonába adásához a környezetvédelmi és területfejlesztési miniszter (a továbbiakban: miniszter) egyetértése szükséges. Az egyetértés az épület védettségével, fenntartásával, felújításával, használati módjával kapcsolatos feltételhez köthető. E feltételt a bizottság az önkormányzattal közli, illetve határozatába foglalja.

(3) Ha az önkormányzat a miniszter által meghatározott feltétel teljesítését nem vállalja, a műemlék épület nem adható tulajdonába.

27. § (1) A kezelői jog e törvény alapján történő átadása ellenérték nélkül történik.

(2) A kezelői jognak e törvény alapján történő átadása a bérbeadó és bérlő (használó) jogviszonyát nem érinti.

44. § (1) Ha a volt egyházi ingatlanok tulajdoni helyzetének rendezéséről szóló törvény másként nem rendelkezik, a törvény erejénél fogva, illetve a bizottság döntésével nem kerülhet önkormányzat tulajdonába az olyan ingatlan, amely 1948. január 1-je után egyháztól, vallásfelekezettől, vallási közösségtől, egyéb egyházi szervezettől (a továbbiakban együtt: egyház) került kártalanítás nélkül állami tulajdonba.

1991. évi XXXII. törvény a volt egyházi ingatlanok tulajdoni helyzetének rendezéséről:

1. § (1) E törvény hatálya kiterjed arra az egyháztól, vallásfelekezettől, vallási közösségtől, egyéb egyházi szervezettől (a továbbiakban együtt: egyház) 1948. január 1-je után kártalanítás nélkül állami tulajdonba került beépített ingatlanra, amely az állami tulajdonba kerülésekor a 2. § (2) bekezdésében meghatározott célt szolgált, feltéve, hogy az ingatlan e törvény hatálybalépésekor állami tulajdonban vagy a helyi önkormányzat tulajdonában van.

2. § (1) Az 1. §-ban említett ingatlan (a továbbiakban: ingatlan) – az egyház igénylése alapján – az e törvényben szabályozott eljárással kerül a volt tulajdonos egyház tulajdonába és használatába (a továbbiakban: ingatlanátadás) az egyház tényleges tevékenysége szerint szükséges mértékben és időben, figyelembe véve az állami, a helyi önkormányzati feladatok ellátásához nélkülözhetetlen tárgyi feltételeket és az állami, illetőleg az önkormányzati költségvetésből az ingatlanátadásra juttatott pénzügyi fedezetet.

(2) Az ingatlanok közül – az (1) bekezdésben foglaltak szerint – az egyháznak át kell adni azokat, a következő célok megvalósításához szükséges ingatlanokat:

a) hitélet (vallásgyakorlás, konferenciatelep, egyházi igazgatás, egyházi 	alkalmazásban álló személy elhelyezésére szolgáló lakás, papnevelés stb.),
b) szerzetesrend, diakónus és diakonissza közösség működése,
c) oktatás, nevelés,
d) egészségügyi, szociális cél, gyermek- és ifjúságvédelem,
e) kulturális cél (közösségi ház, múzeum stb.).

3. § (1) Az ingatlanok tulajdoni helyzetének rendezésére a Kormány és az érdekelt egyház képviselőiből egyházanként egyeztető bizottság (a továbbiakban: bizottság) alakul.

4. § (1) A bizottság feladata – az egyház igénylése alapján [11. § (1) bek.] – az átadásra javasolt ingatlanok jegyzékének összeállítása.

5. § (1) A jegyzék összeállítását megelőzően a művelődési és közoktatási miniszter közli a 11. § szerint benyújtott egyházi igényeket a tulajdonos helyi önkormányzattal, illetőleg az ingatlan kezelőjével, és felhívja őket, hogy 30 napon belül állapodjanak meg az igénylővel az ingatlanátadásról. Egyidejűleg az igénylő egyházat is fel kell hívni a közvetlen megállapodásra.

9. § (1) A Kormány döntésének végrehajtásaként a művelődési és közoktatási miniszter az éves állami költségvetés elfogadását követő 30 napon belül határozattal intézkedik az ingatlannak az egyház által meghatározott egyházi jogi személy részére való tulajdonba adása és a tulajdonjognak az ingatlan-nyilvántartásba való bejegyzése, illetőleg a 2. § (4) bekezdésének b) pontjában említett kártalanítás kifizetése iránt.

(2) Az (1) bekezdésben említett határozatban a kisajátítási eljárás szabályainak megfelelő alkalmazásával rendelkezni kell a helyi önkormányzat tulajdonjogának, illetőleg a kezelő kezelői jogának megvonásáról, az ingatlan birtokba adásának időpontjáról, az ingatlan tulajdonosának, kezelőjének, használójának és egyéb, az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett jogosultjának a kártalanításáról. 

11. § (1) Az ingatlanátadásra vonatkozó igénylést – a 2. § (3) bekezdésében említett ingatlanokra elkülönítve – e törvény hatálybalépését követő 90 napon belül lehet a művelődési és közoktatási miniszterhez benyújtani.

(3) Az igénylésnek a 4. § (2) bekezdésében foglalt adatokat kell megfelelően tartalmaznia, és ahhoz csatolni kell a rájuk vonatkozó, rendelkezésre álló okiratokat. Az igénylés a bizottság tárgyalásának befejezéséig módosítható.

13.§. (3) A bíróság a tulajdonos, kezelő, használó kártalanítására vonatkozó döntést, valamint a 12. § (2) bekezdése alapján hozott határozatot megváltoztathatja. A 12. § (1) bekezdésében említett határozat ellen benyújtott keresetnek a bejegyzés végrehajtására nincs halasztó hatálya.

14. § (1) Az egyház az ingatlantulajdonos helyi önkormányzattól, illetőleg az ingatlan kezelőjétől a 11. §-ban foglalt igénybejelentés mellett közvetlenül is igényelheti a volt egyházi tulajdonú ingatlannak az általa meghatározott egyházi jogi személy részére történő átadását. Az átadásra, az egyházi jogi személy tulajdonjogának ingatlan-nyilvántartási bejegyzésére a felek megállapodása alapján kerül sor. Az átadásról a Művelődési és Közoktatási Minisztériumot tájékoztatni kell.

(2) Az (1) bekezdés szerinti megállapodásnak tartalmaznia kell a birtokba adás időpontját, a használó elhelyezésére, a felmerülő költségekre és azok viselésére vonatkozó rendelkezéseket.

(3) Ha az ingatlantulajdonos helyi önkormányzat, az ingatlan kezelője és a használó a használat megszüntetésében nem tudott megállapodni, a tulajdonos, a kezelő az ingatlan használatára fennálló jogviszonyt felmondhatja. 

A felmondásra a lakások elosztásáról és a lakásbérletről szóló 1/1971. (II. 8.) Korm rendelet 76. §-ának (1), (3), (4) bekezdését, 77. és 78. §-át, illetőleg a nem lakás céljára szolgáló helyiségek bérletéről szóló 1/1972. (I. 19.) Korm. rendelet 18. §-ának (2), (4) bekezdését és 19. §-át kell megfelelően alkalmazni. (A megállapodás megkötésekor hatályos szöveg)

A felmondásra a lakások és helyiségek bérletére, valamint az elidegenítésükre vonatkozó egyes szabályokról szóló 1993. évi LXXVIII. törvény 26. §-át, továbbá 43. § (1) bekezdését kell megfelelően alkalmazni. (1994. január 1-jétől hatályos szöveg)

 (4) E § szerint történő ingatlanátadáshoz szükséges kártalanításról az átadó szerv vagy az alapító szerve gondoskodik. E célra a Kormány az Országgyűlés döntése alapján az állami költségvetésből pénzügyi fedezetet biztosít. Az erre irányuló kérelmet a művelődési és közoktatási miniszterhez kell benyújtani, csatolva a megállapodás tervezetét.

16. § (1) A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény 107. §-ának (3) bekezdése alapján a megyei (fővárosi) vagyonátadó bizottságok döntése, illetőleg külön törvény alapján nem kerülhet a helyi önkormányzat tulajdonába az az ingatlan, amelyet e törvényben említett jegyzék (7. §) szerint egyházi tulajdonba kell adni. 

(2) Azok az állami tulajdonú ingatlanok, amelyekre e törvény szerint az elidegenítési és terhelési tilalmat az ingatlan nyilvántartásba bejegyezték, de a jegyzékben nem szerepelnek, a művelődési és közoktatási miniszter hozzájárulásával kerülhetnek – az (1) bekezdésben említett módon – a helyi önkormányzat tulajdonába. A döntéshez be kell szerezni az érdekelt egyház, továbbá műemlékileg védett ingatlan, illetőleg védett természeti terület esetén a környezetvédelmi és területfejlesztési miniszter véleményét.

1993. évi LXXVIII. tv.    A lakások és helyiségek bérletére, valamint az elidegenítésükre vonatkozó  egyes szabályokról:

A lakásbérlet megszűnése

23. § (1) A szerződés megszűnik, ha
a) a felek a szerződést közös megegyezéssel megszüntetik;
b) a lakás megsemmisül;
c) az arra jogosult felmond;
d) a bérlő meghal és nincs a lakásbérleti jog folytatására jogosult személy;
e) a bérlő a lakást elcseréli;
f) a bérlőt a Magyar Köztársaság területéről kiutasították;
g) a bérlő lakásbérleti jogviszonyát a bíróság megszünteti;
h) a bérlő lakásbérleti jogviszonya hatósági határozat folytán megszűnik.

26. § (1) A bérbeadó a határozatlan időre szóló szerződést írásban felmondhatja, ha a bérlő részére egyidejűleg ugyanazon a településen cserelakást ajánl fel bérleti jogviszony létesítésére.

Az  államháztartásról szóló 1992. évi XXXVIII. törvény 

108.§. (2). bek. az államháztartás alrendszereihez kapcsolódó vagyont ingyenesen átruházni, továbbá az államháztartás alrendszereinek követeléseiről lemondani csak törvényben, a helyi önkormányzatnál, a helyi önkormányzat rendeletében meghatározott módon és esetekben lehet.

Alkotmánybírósági határozatok:

A jogállamiság elve a konkrét alkotmányos szabályokhoz képest nem kisegítő, másodlagos szabály, s nem pusztán deklaráció, hanem önálló alkotmányjogi norma, aminek sérelme önmagában is megalapozza valamely jogszabály alkotmányellenességét
(11/1992. (III. 5.) AB h.) 

A jogállam alapvető eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság – többek között – megköveteli a megszerzett jogok védelmét, a teljesedésbe ment, vagy egyébként véglegesen lezárt jogviszonyok érintetlenül hagyását, illetve a múltban keletkezett, tartós jogviszonyok megváltoztathatóságának alkotmányos szabályokkal való korlátozását
(11/1992. (III. 5.) AB h.)

A jogbiztonság – az Alkotmánybíróság értelmezésében – az államtól és elsősorban a jogalkotótól azt várja el, hogy a jog egésze, egyes részterületei és egyes szabályai is világosak, egyértelműek, hatásukat tekintve kiszámíthatóak és a norma címzettjei számára (...) előre láthatóak legyenek. (11/1992. (III. 5.) AB h.)

Az Etv. 1. és 2. §-a szerint átadandó ingatlanok az államosítások előtt is a 2. § (2) bekezdésében meghatározott célokat szolgálták, s most is e célok megvalósításához szükségesek; az ingatlanok az egyház tényleges tevékenysége szerint szükséges mértékben és időben kerülnek egyházi tulajdonba és használatba. Ezekben az esetekben a hangsúly a "funkcionalitáson" van, azaz az egyházak feladatellátásához szükséges tárgyi feltételek biztosításán; bár az ingatlanok tulajdonba adása egyben az egyházak tulajdoni sérelmeinek bizonyos mértékű orvoslását is jelenti.
Mivel ez az átadás olyan ingatlanokat ölel fel, amelyeket a jogosult egyházak korábban is a vallásgyakorláshoz való jog megvalósítására használtak, és most is ugyanerre a célra, a tényleges szükségletek mértéke szerint igényelhetik vissza őket, ésszerű oka van annak is, hogy miért nem rendelkezik ez a törvény ingatlanjuttatásokról olyan egyházak számára, amelyek a tulajdonelvonások idején nem működtek, vagy ilyen sérelmet nem szenvedtek. ( 4/1993. (II. 12.) AB h.)

A vizsgálat megállapításai

A Kecskeméti Megyei Jogú Város Önkormányzata és a Magyarországi Evangélikus Egyház között 1992. július 6-án létrejött megállapodás - amely  a Kecskemét, Szabadság tér. 3. sz. alatti műemléképületet ellenérték kikötése nélkül az egyház tulajdonába adta - alkotmányos jogokat sértett. Az alkotmányos jogsérelmet a megállapodás bírósági érvénytelenítésének indokaitól függetlenül azért állapítottam meg, mert a jogvita, az ítéletben foglalt hiányosságok orvoslása után sem rendezhető megállapodással a korábbi módon.

A Magyar Köztársaság Alkotmányának 2. § (1) bekezdésében foglalt jogállamiság, és az ahhoz szorosan kapcsolódó jogbiztonság elvét, valamint a 70/A. §. (1) bekezdésében megjelölt hátrányos megkülönböztetés tilalmát sértette meg az önkormányzat azzal, hogy az Etv.-ben megjelölt közvetlen megállapodási lehetőséget a törvény szövegéből kiragadva, azt a jog társadalmi rendeltetésével össze nem férő célra, személyek jogainak és törvényes érdekeinek csorbítására használta fel.

Az egyházi ingatlanok átadásának szabályozására az egyházak működési feltételeinek biztosítása, és nem kárpótlás céljából került sor, annak ellenére, hogy az esetek nagy részében e kettő egybevág. Nem igényelhető vissza azonban az egyházi vagyonnak az a része, amely az államosítás előtt nem tartozott az Etv. 2.§. (2) bekezdésében megadott körbe. Nem kerülnek tehát az egyház részére átadásra a termőföldek, gazdasági létesítmények és más olyan vagyontárgyak, amelyek az államosítás előtt az egyház jövedelemszerzését szolgálták. Továbbá  nem felel meg a törvény előírásainak az olyan tulajdonba, birtokbaadás sem, amely nem teszi lehetővé az ingatlannak  2.§. (2). bekezdésben meghatározott célra történő hasznosítását. 

Annak elbírálása, hogy az igényelt ingatlan a törvény hatálya alá tartozik-e, a törvény 11.§ (3) bekezdése szerint, az egyeztető bizottság jogosult. Amennyiben a döntés értelmében az igényjogosultság megállapítható, úgy az ingatlant a tulajdonos közvetlenül az egyház tulajdonába adja, tekintettel az 1991. évi XXXII. tv. 44. §.-ban előírtakra. A kezelő, és a használók kártalanításáról a törvény szerint a költségvetésnek kell gondoskodni. 

Ha az igényjogosultság nem állapítható meg, úgy az önkormányzatnak nincs jogalapja az 1991. évi XXXII. tv.-re hivatkozva a tulajdon átadásáról megállapodni, különös tekintettel az államháztartásról szóló 1992. évi XXXVIII. törvény által előírt rendeletalkotási kötelezettségre.

Egyeztető bizottsági állásfoglalására az ügyben nem került sor, mert az Etv. 14.§.(1) bekezdésben biztosított lehetőséggel élve, az önkormányzat és az Evangélikus Egyház közvetlen megállapodást kötött.  Az önkormányzatot az épület tulajdonjogának átadásában feltehetően az is befolyásolta, hogy az, műemlék jellege miatt korlátozottan forgalomképes, és fenntartása költséges.

Törvénysértően jártak el a megállapodás aláírásakor, mert nem vették figyelembe a törvény 14.§. (2)-(3) bekezdések előírásait, amely a feleket arra kötelezte, hogy az ingatlan használóival is meg kell állapodni a használat megszüntetéséről, azok költségeinek viseléséről. Az ingatlan használói jelen esetben a lakások, és nem lakás célú helyiségek bérlői.  

A törvény külön nem értelmezi a használó fogalmát, ezért e fogalom alatt annak általánosan elfogadott jelentését kell érteni.

A 14. §.-ban szabályozott közvetlen megállapodás lehetősége nem képez szerves egységet a törvény általános szövegével, mert nem biztosítja azokat a garanciákat, amit az általános eljárás jelent valamennyi érintett számára. Az igénybejelentés jogosultságának a vizsgálatát, a megállapodás megkötésekor nem írja elő, és annak utólagos ellenőrzésére sem ad felhatalmazást. A művelődési és közoktatási miniszter a határozatának meghozatalakor - az egyoldalú nyilatkozat alapján - a jogosultságot csupán valószínűsíteni tudja. 

Az egyes állami tulajdonban lévő vagyontárgyak önkormányzatok tulajdonába adásáról szóló 1991. évi XXXIII. tv. 27.§. (2).bekezdésben foglaltakkal ellentétben, a volt egyházi ingatlanok tulajdoni helyzetének rendezéséről szóló 1991. évi XXXII. törvény nem mondja ki, hogy az e törvény szerinti tulajdoni változások a bérbeadó és a bérlő jogviszonyát nem érintik, ezért ebben a kérdésben a bérlőkkel történő megállapodás elengedhetetlen feltétele lett volna a tulajdonátadásnak. Az ingatlant az egyház tulajdonába csak valamennyi érintettel közös megállapodással, vagy kiürítve - a bérlők kihelyezését követően - adhatta volna az önkormányzat.

Ha az ingatlan a törvény hatálya alá tartozna, vagy a vagyonátruházási rendeletét az önkormányzat megalkotná, úgy a bérlők vonatkozásában, az előírt megállapodás hiányában az 1993. évi LXXVIII. törvény felmondásra vonatkozó szabályait kellene megfelelően alkalmazni. Értelemszerűen a bérleti szerződést cserelakás biztosításával, vagy pénzbeli megváltással mondhatja fel az önkormányzat. Az Etv. hatálya alá nem tartozó ingatlan átruházás esetén, (akár ingyenes, akár visszterhes átruházásról van szó) a bérlőket elővásárlási jog illeti meg. 

Ajánlás:

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 21.§. (1) bekezdésben kapott felhatalmazás alapján a következő ajánlást teszem:

A Kecskemét Megyei Jogú Város Önkormányzata vizsgálja felül a Kecskemét, Szabadság tér 3. sz. alatti épületnek a Magyarországi Evangélikus Egyház tulajdonba adásáról kötött megállapodását, nem csupán az azt megsemmisítő bírósági ítélet indokaira, hanem a megállapodás alkotmányos jogokat sértő voltára is tekintettel. Az ingatlan tulajdoni viszonyainak rendezése során a bérlők törvényben biztosított jogait, és törvényes érdekeit vegye figyelembe.

A 1993. évi LIX. tv. 25. §. -ban kapott felhatalmazás alapján: 

Javaslom az Országgyűlés Emberi Jogi, Kisebbségi és Vallásügyi Bizottságának, és az Alkotmány- és Igazságügyi Bizottságnak, hogy az 1991. évi XXXII. törvény 5. §.  és 14. §. valamint az 1991. évi XXXIII. törvény 44. §. összehangolatlanságára, és az általuk okozott  alkotmányos visszásságra tekintettel a törvényeket vizsgálják meg, és kezdeményezzék azok módosítását! 

Budapest, 1996. február 26.

Dr. Gönczöl Katalin