OBH 1566/1995.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Somosi György

Az eljárás megindítása

Panaszosok azt sérelmezték, hogy az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatal /a továbbiakban: OKKH./ nem folytatta le az új eljárást kárpótlási ügyükben annak ellenére, hogy a Zalaegerszegi Városi Bíróság ítéletében erre kötelezte.
A beadványt panaszosok hozzátartozója terjesztette elő.
Mivel a rendelkezésemre álló információk alapján az alkotmányos visszásság gyanúját kizárni nem lehetett, vizsgálatot indítottam. Vizsgálatom során megkerestem az OKKH elnökét, akitől álláspontjáról és a kérelem elbírálása során hozott határozatokról kértem tájékoztatást.

A megállapított tényállás

Panaszos és férje egy államosított lakóház után kérte a kárpótlás megállapítását. Az ingatlan tulajdonjogának igazolására bizonyító okiratot nem tudtak csatolni, mert a telekkönyvi betét szerint az ingatlant az eredeti tulajdonostól vették állami tulajdonba. Kárpótlási igényüket az 1993. január 26-án kelt 20-0531507-282/91. számú, illetve a 20-0530647-283/91. számú határozatokkal elutasította a Zala Megyei Kárrendezési Hivatal.

Az elutasító határozatok ellen panaszos és felesége 1993. február 20-án fellebbezést nyújtott be.
Az eljáró Kárrendezési Hivatal 1993. június 22-én levélben értesítette panaszost, hogy az ingatlanra más is nyújtott be kárpótlási kérelmet, melynek alapján kárpótlást már megállapítottak. Kérték, hogy a tulajdonjog tisztázása érdekében 1993. június 30-án jelenjen meg a Hivatalban.
Az egyeztetésről jegyzőkönyv készült, melyben az ügyintéző kérte, hogy a rendelkezésére álló tulajdonvásárlást igazoló okiratok alapján szerezzen be a földhivataltól hatósági bizonyítványt. Panaszos meg is küldte a Keszthelyi Földhivatal által kiállított 31.452/1993. számú hatósági bizonyítványt. A hatósági bizonyítvány tartalma azonban megegyezett a telekkönyvi betét tartalmával, ezért a fellebbezést az iratokkal együtt 1993. november 20-án felterjesztették II. fokú elbírálásra.
Az ügyben másodfokú határozat 1043996/93. és 1043997/93. számon 1993. december 6-án született, mely helyben hagyta az első fokú határozatokat.

Panaszosok a II. fokú határozat ellen keresettel éltek 1994. január 27-én. A Zalaegerszegi Városi Bíróság az ügyben 1994. június 30-án 7. P. 20.156/1994/4. számon hozott ítéletet. A bíróság az 1993. december 6-án kelt másodfokú határozatokat hatályon kívül helyezte és a másodfokú hatóságot új eljárásra kötelezte. Az ítélet indokolása szerint: " A csatolt iratokból illetve a felek előadásából megállapítható, hogy ugyanazon ingatlanra több személy, a felperesek és Sz. K. is kárpótlási kérelmet nyújtott be. A csatolt telekjegyzőkönyvi lapok Sz. K. jogelődje, Sz. I-né tulajdonjogát tartalmazzák. Ugyanakkor a felperesek olyan okiratokat csatoltak be, amelyek arra utalnak, hogy a felperesek ingatlannyilvántartáson kívül szereztek tulajdonjogot."

Ezt követően a Hivatal új elutasító határozatot hozott, melyet a tértivevény tanúsága szerint 1994. december 8-án a felek átvettek.
1994. december 29-én panaszos bejelentette, hogy a Pesti Központi Kerületi Bíróságnál pert indított a telekkönyvi tulajdonos ellen. /Ügyszám: 12.P.90784/94./ Az eljárást 1995. június 21-én felfüggesztették.

Az ügy jogszabályi háttere

Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény 27. § (2) bekezdése szerint a köztisztviselő köteles az ügyfelet meghallgatása előtt a szükséges tájékoztatással ellátni, továbbá jogaira és kötelességeire figyelmeztetni. A közigazgatási szerv az eljárás során gondoskodik arról, hogy az ügyfelet a jogszabályok ismeretének hiánya miatt ne érje hátrány.
A törvény 73. § (3) bekezdése kimondja, hogy a közigazgatási szervet a bírósági ítélet rendelkezései és indokolása köti, annak tartalmát a megismételt eljárás és a határozathozatal során köteles figyelembe venni.

A tulajdonviszonyok rendezése érdekében, az állam által az állampolgárok tulajdonában igazságtalanul okozott károk részleges kárpótlásáról szóló 1991. évi XXV. törvény 12. § (5) bekezdésének b) pontja alapján a hivatal az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény szabályai szerint jár el, azzal az eltéréssel, hogy ha a kérelem benyújtásakor vagy a hivatal felhívására az igénylő igazolja, hogy a kárpótlási igényét megalapozó tulajdonjogának megállapításához szükséges más bírósági, hatósági eljárást megindította, az eljárást fel kell függeszteni.
Az 1991. évi XXV. törvény végrehajtásáról szóló 104/1991. (VIII.3.) Korm. rendelet 19. § (1) bekezdése szerint aki a tulajdonelvonást megelőzően az ingatlannyilvántartáson kívül tulajdonjogot vagy a tulajdonra ingatlannyilvántartáson kívüli jogcímet szerzett, és ezt a tulajdonjog megszerzésére vonatkozó érvényes okirattal bizonyítja, a földhivataltól bizonyítvány kiállítását kérheti. A bizonyítvány a bejegyzett jogosult adatait tartalmazza, egyben utal a bejelentett igényre is. A kárpótlási hivatal a bizonyítvány és a tulajdonjogszerzést igazoló okiratok alapján dönt a jogosultság kérdésében.
A (2) bekezdés úgy szól, hogy amennyiben az ingatlannyilvántartás szerinti tulajdonos és az igénylő között a jogosultság kérdésében vita van, az eljárást fel kell függeszteni, ha az igénylő igazolja, hogy a jogosultságát megalapozó eljárást megindította.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése kimondja, hogy az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. A 29. § (1) bekezdésének f) pontja alapján e törvény alkalmazásában hatóság: az igazságügyi szerv – kivéve a bíróságot.

Az érintett alkotmányos jogok

A Magyar Alkotmány 2. § (1) bekezdése kimondja, hogy a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

A vizsgálat megállapításai

A kárpótlási törvény végrehajtási rendelete úgy szól, hogy amennyiben az ingatlannyilvántartás szerinti tulajdonos és az igénylő között a jogosultság kérdésében vita van, az eljárást fel kell függeszteni, ha az igénylő igazolja, hogy a jogosultságát megalapozó eljárást megindította. A Zalaegerszegi Városi Bíróság 1994. június 30-án hozott ítéletében hangsúlyozta, hogy amennyiben panaszosok ilyen pert indítanak, az eljárást fel kell függeszteni és panaszosok tulajdonjogának megállapítása esetén részükre a kárpótlást meg kell állapítani.
"Amennyiben a felperesek ilyen pert indítanak, úgy az eljárást fel kell függeszteni" szól az ítélet.

Az eljárást csak akkor kell felfüggeszteni, ha az igénylő a pert megindítását igazolja. A Hivatalnak csak 1994. december 29-én jelentette be az ügyfél - tehát az ítélet meghozatala után fél évvel - hogy a Pesti Központi Kerületi Bíróságnál pert indított a telekkönyvi tulajdonos ellen. Ekkor panaszosok az új elutasító határozatot már átvették, tehát az OKKH előbb hozta meg az új határozatát, mint ahogy panaszos a per megindítását bejelentette.
Panaszos az OKKH újabb elutasító határozatát keresettel megtámadhatta volna, ezzel a lehetőséggel azonban nem élt.

Az eljáró Kárrendezési Hivatal a fellebbezés áttekintése során észlelte a tulajdonjog tisztázatlanságát, ezért kezdeményezett egyeztetést. Miután a kért intézkedés nem vezetett eredményre - a tulajdonjog továbbra is tisztázatlan maradt - a hivatal a fellebbezést az iratokkal együtt felterjesztette II. fokú elbírálásra.
Álláspontom szerint a kárpótlási kérelem elbírálása során tájékoztatni kellett volna panaszosokat a Vhr. 19. § (2) bekezdésében foglaltakról, fel kellett volna hívni a tulajdonjog megállapítása iránti pert megindítására, mivel az Áe. szerint "a köztisztviselő köteles az ügyfelet meghallgatása előtt a szükséges tájékoztatással ellátni, továbbá jogaira és kötelességeire figyelmeztetni." Panaszos a szükséges tájékoztatást nem kapta meg, ennek elmaradása sértette a jogállamiságból fakadó jogbiztonság alkotmányos elvét.

Az OKKH Elnöke arról tájékoztatott, hogy amennyiben a bírói ítélet a tulajdonjogot panaszosok részére megállapítja, a Hivatal részükre kedvező tartalmú döntést fog hozni. Ezzel az intézkedéssel az alkotmányos visszásság által okozott sérelem orvoslást nyerhet.

Az 1993. évi LIX. törvény 29. § (1) bekezdésének f) pontja az állampolgári jogok országgyűlési biztosának nem teszi lehetővé, hogy jogerős, vagy folyamatban lévő bírósági ügyben vizsgálatot folytasson, ezért további vizsgálatra - hatáskör hiányában - nincs lehetőségem.

Budapest, 1998. február 9.

Dr. Polt Péter