OBH 900/1995.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Mizerák Judit

Az eljárás megindulása

K.S. budapesti lakos 1995. szeptember 25-én panasszal fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához.
Beadványában azt sérelmezte, hogy intézeti nevelt Ildikó  nevű leánya után arra az időszakra vonatkozóan is gondozási díjat kellett fizetnie, amikor az nem tartózkodott a gyermekvédő intézetben, hanem szökésben volt, illetve kórházban ápolták.
Sérelmezte továbbá azt is, hogy a gondozási díj visszakövetelésére irányuló kérelmére az első fokú gyámhatóság nem válaszolt.

A rendelkezésemre álló információk alapján felmerült annak a gyanúja, hogy az eljáró hatóság hallgatása a panaszos alkotmányos jogait sérti, ezért az ügyben 1996. augusztus 15-én vizsgálatot indítottam.
Az ügyben a szükséges intézkedések megtétele és tájékoztatás céljából megkerestem Budapest Főváros Közigazgatási Hivatalának vezetőjét.

A megállapított tényállás

A panaszos Ildikó utónevű gyermekét az első fokú gyámhatóság 1993. július 6-án kelt 6831/4/1993. számúhatározatával intézeti nevelésbe vette.
Az intézeti nevelés a gyermek nagykorúságának elérésével, 1995. május 4-én szűnt meg. Erre tekintettel Budapest Főváros VII. kerületi Gyámhatósága a panaszos gondozási díj fizetési kötelezettségét 2881/1995. sz. határozatával e naptól szüntette meg.
K.S. a határozat ellen fellebbezést nyújtott be arra hivatkozással, hogy gyermeke a gondozás ideje alatt többször volt szökésben, illetve kórházi kezelés alatt állt és ezen időszak alatt a GYIVI mint gondozó intézmény mentesült a teljesítés alól.
Az első fokú gyámhatóság a fellebbezést és az ügy iratait felterjesztette elbírálás céljából Budapest Főváros Közigazgatási Hivatala Hatósági Osztályához. A másodfokú gyámhatóság a fellebbezést megvizsgálva megállapította, hogy K.S. beadványa tartalma szerint nem fellebbezésnek, hanem az első fokú határozaton túl terjeszkedő kérelemnek minősül, amelyben 1995. május hó 4. napját megelőző időszakra vonatkozóan 59.800 Ft. gondozási díj visszatérítését kéri. Mivel erről a kérelemről az első fokú gyámhatóság nem döntött, a másodfokú hatóság a kérelmet elbírálás végett az első fokú hatóságnak visszaküldte és erről a panaszost értesítette.
A közigazgatási hivatal tájékoztatásának megfelelően K.S. felkereste a VII. kerületi gyámhatóságot és az iratok között fellelhető hivatalos feljegyzés tanúsága szerint 1995. szeptember hó 18. napján szóbeli tájékoztatást kapott arról, hogy az intézeti nevelés megszüntetését megelőző időszakra vonatkozóan a gondozási díj visszatérítésére a jogszabályok alapján nincs lehetőség.
K.S. hivatalomnál előterjesztett kérelme nyomán 1996. május 17-én kelt levelemmel tájékoztatást kértem a közigazgatási hivatal vezetőjétől arra vonatkozóan, hogy a panaszos beadványát a másodfokú elbírálás végett áttette-e a VII. kerületi gyámhatósághoz. Kértem továbbá a hivatal vezetőjének mielőbbi intézkedését annak érdekében, hogy a panaszos kérelmére érdemi döntés születhessen és ennek nyomán módja legyen a lehetséges jogorvoslati fórum igénybevételére.
Megkeresésemre a hivatalvezető 1996. június 5-én kelt levelében arról tájékoztatott, hogy a panaszos kérelmében az első fokú gyámhatóság az érdemi határozatot csak a megkeresésünk nyomán tett felszólítására hozta meg 1996. május hó 28. napján.
A kérelmet mind az első, mind a másodfokú gyámhatóság elutasította. A közigazgatási határozatokat a panaszos a Pesti Központi Kerületi Bíróságon keresettel megtámadta.

Az ügy jogszabályi háttere

Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény 15.§ (1) bekezdése szerint "Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított 30 napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg."
"(3) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben, legfeljebb 30 nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell."
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16.§ (1) bekezdése szerint "Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésére álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva."
A 29.§ (1) bekezdése szerint e törvény alkalmazásában hatóság: f/ az igazságügyi szerv - kivéve a bíróságot -

Az érintett alkotmányos jogok

A Magyar Köztársaság Alkotmányának 2.§ (1) bekezdése rögzíti, hogy "A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam."
A Magyar Köztársaság Alkotmányának  57.§ (5) bekezdése kimondja, hogy "A Magyar Köztársaságban a törvényekben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírói, államigazgatási vagy más hatósági döntés ellen, amely jogát vagy jogos érdekét sérti."

A vizsgálat megállapításai

Budapest Főváros Közigazgatási Hivatala vezetőjének tájékoztatása szerint a panaszos 1995. szeptember hó 18. napján kereste fel az első fokú gyámhatóságot, ahol az iratok tanúsága szerint kérelmére akkor szóbeli tájékoztatást kapott.
Az érdemi döntést tartalmazó határozat csak a másodfokú hatóság 1996. május hó 28. napján kelt felszólítására született 1996. május 30-án.
Megállapítom tehát, hogy az első fokú hatóság mulasztásával megsértette az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény 15.§-át, eljárása egyben alkotmányos visszásságot idézett elő az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésének és 57.§ (5) bekezdésének vonatkozásában.
Tekintettel azonban arra, hogy a törvénysértést Budapest VII. kerületi Gyámhatósága - a felettes szerv felhívása alapján - saját hatáskörében orvosolta, az ügyben ajánlással élni nem kívánok.
Mivel az ügy érdemében hozott döntéseket a panaszos keresettel megtámadta, azok vizsgálatára az 1993. évi LIX. törvény alapján nincs hatásköröm.

Budapest, 1996. december 18.

Dr. Polt Péter