OBH 10596/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése

Ügyintéző: dr. Kovács Zsolt
Az eljárás megindulása:

A panaszos azért fordult kérelemmel az országgyűlési biztoshoz, mert az önkormányzat a lakása fenntartásához - ezen belül a fűtéséhez - nem biztosított a részére támogatást. Az ügyfél szociális biztonsághoz való joga sérelmének veszélye miatt indítottam vizsgálatot.

A panaszos - 20.400.- Ft havi nyugdíjjal rendelkező egyedülálló nyugdíjas - a családi háza fűtéséhez kért lakásfenntartási támogatást, mert a fűtés költségei 4-5.000.- Ft-ot tesznek ki, de az önkormányzat a kérelmét azzal az indokkal utasította el, hogy a lakása mérete meghaladja a támogatás feltételeként az önkormányzat 10/1993. (VIII.27.) sz. rendeletében meghatározott 40 m2 -es felső határt.

A panaszos azt is kifogásolta, hogy az önkormányzat több - véleménye szerint indokolatlan - szociális kiadást vállalt, éz azok elvonták a forrást a lakásfenntartási támogatástól.

Az  alkalmazott jogszabályok:

1993. évi III. tv. a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról

38. § (1) A települési önkormányzat lakásfenntartási támogatást nyújthat annak a családnak vagy személynek, aki a településen elismert minimális lakásnagyságot és minőséget meg nem haladó lakásban vagy nem lakás céljára szolgáló helyiségben lakik és lakás hasznosításából származó jövedelemmel nem rendelkezik. 

(2) A lakásfenntartási támogatás megállapításának feltételeit, valamint a településen elismert minimális lakásnagyságot és minőséget a települési önkormányzat rendeletében határozza meg.

(3) Különösen indokolt a lakásfenntartási támogatás akkor, ha
a) a lakásfenntartás indokolt havi költsége eléri vagy meghaladja a háztartás havi összjövedelmének 35%-át,
b) a lakás fűtési költségének havi összege eléri vagy meghaladja a háztartás havi összjövedelmének 20%-át
és a háztartásban az egy főre jutó havi jövedelem nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének kétszeresét.

(4) Költségeken
a) a (3) bekezdés a) pontjának alkalmazásában a lakbért vagy albérleti díjat, a lakáscélú pénzintézeti kölcsön törlesztőrészletét, a fűtés díját, illetve költségét, a csatornahasználati díjat, a szemétszállítás költségeit, valamint az önkormányzat rendeletében meghatározott mértékig a villanyáram, a víz- és gázfogyasztás költségeit, továbbá, ha az önkormányzat rendelete lehetővé teszi, a lakáskarbantartás költségeit,
b) a (3) bekezdés b) pontjának alkalmazásában a lakás fűtéséhez felhasznált hőenergia fűtési szezonban felmerülő – az önkormányzat rendeletében elismert – költségének, díjának 1/6-át
kell érteni.
A vizsgálat megállapításai

A vizsgálat megállapította, hogy az ügyben az önkormányzat eleget tett a szociális törvény által előírt rendeletalkotási kötelezettségének. Az önkormányzat lakásfenntartási támogatást szabályozó rendelete átvette a törvény keretszabályát, mely szerint csak az igényelhet támogatást, aki a településen elismert minimális lakásnagyságot és minőséget meg nem haladó lakásban lakik. A rendelet egyszemélyes háztartás esetén 40 m2 -ben határozta meg a még támogatható lakásméret maximumát. Ezzel a panaszos lakását kizárta abból a körből, amelyre a törvény egyéb előírásait figyelembe vevő önkormányzati rendelet szerint a támogatás folyósítható lenne.

Megállapítottam, hogy az önkormányzat rendelete nem sért magasabb szintű jogszabályt, és azzal, hogy a településen elismert minimális lakásnagyságot - az egyedülállók vonatkozásában - alacsony mértékben határozta meg, nem sértett alkotmányos jogot. A törvény az önkormányzatokat nem kötelezi a lakosság lakásfenntartási költségeihez való feltétlen hozzájárulásra, - csupán annak lehetőségét biztosítja - hogy az önkormányzati rendelet arra is ösztönözze az állampolgárokat, hogy olyan méretű lakásra tartsanak igényt, - az akár tulajdon, akár bérlet - amelyet lehetőleg önállóan fenn tudnak tartani. 

Csupán felhívom az önkormányzat tisztségviselőinek figyelmét, a 40 m2 - t meghaladó családi házak egyedülálló tulajdonosai, az esetek jelentős részében a költségeik csökkentése érdekében csak a lakásuk, e mérték alatti részét (pl: 1 szobát és konyhát) fűtik, ezért esetükben a fűtési költségeik támogatásának - a lakás méretére való hivatkozással történő - megtagadása sértheti a szociális biztonságukat - ha az egyéb feltételeknek megfelelnek. Ezért nem célszerű a fűtési támogatás feltételeit a lakásfenntartási támogatásban elismert egyéb költségekkel egységesen, mereven szabályozni. A Sztv. 38. § (3) bekezdés b) pontja külön hatalmazza fel az önkormányzatot a lakás fűtési költségeinek önkormányzati rendeletben történő elismerésére. Ez csupán lehetőséget ad az önkormányzatnak arra, hogy a lakosság rászorultságát fokozottabban figyelembe vehesse.

Az önkormányzat a saját anyagi forrásait a leginkább célszerűnek tartott szociális kiadásokra fordítja, ebben az önkormányzati önállóságot csak a magasabbrendú jogszabályok korlátozhatják. Az adott ügyben megállapítottam, hogy a kifogásolt rendelet jogszabállyal nem ellentétes, alkalmazása során visszásság nem történt, és az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének nincs hatásköre az önkormányzat rendeletének célszerűségi vizsgálatára, ezért a további eljárást alkotmányos visszásság hiányában megszüntettem, és a panaszost, valamint az önkormányzatot csak álláspontomról tájékoztattam.

Budapest, 1998. február 3.

                                                      dr. Polt Péter