OBH 9854/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Rétai István

Az eljárás megindítása

Panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert az ellene indult eljárást, a jövedéki bírság kiszabását megalapozatlannak, törvénysértőnek tartja. Panaszolja, hogy a másodfokú határozatot 1997. május 10-én kapta kézhez és az 1996. július 19-én már jogerőre emelkedett. Mivel a bíróság előtti jogorvoslatra meghatározott 30 nap eltelt, jogorvoslati lehetőségétől megfosztották.

A panasz szerint a Magyar Köztársaság Alkotmánya 57. §. (4) bekezdésében deklarált jogorvoslathoz fűződő jog sérülése miatt indult vizsgálat.

A megállapított tényállás és a megtett intézkedések

Az első fokú eljárást 923/1995. szám alatt a Miskolci Vámhivatal, a másodfokú eljárást 1955/1996.VPMP. szám alatt a Borsod-Abaúj-Zemplén és Heves megyei Parancsnokság folytatta le. 

Az ügyben az 1993. évi LIX. törvény 18. §. (2) bekezdése alapján felvilágosítást kértünk a VPOP. és a Borsod-Abaúj-Zemplén és Heves megyei parancsnoktól.

A kapott felvilágosítás és a csatolt mellékletek szerint a Miskolci Vámhivatal járőre jövedéki ellenőrzést tartott K. Á. által üzemeltetett Miskolc, Salétrom u. 11. szám alatti "Jocó" büfében. Az ellenőrzés megállapította, hogy 1995. augusztus 1-jétől jövedéki engedély nélkül jövedéki termékeket forgalmaz kiskereskedelmi forgalomban. A lefoglalt termékeket 1995. augusztus 23-án keltezett, 923/1995. számú határozatával a Vámhivatal elkobozta és 20.000.- Ft jövedéki bírságot szabott ki. 

A lefolytatott eljárás során 1995. október 16-án többszöri idézést követően K. Á-t járőr útján idézték. Ekkor a Vámhivatal helyiségében jegyzőkönyvben elismerte, hogy jövedéki engedély nélkül forgalmazott jövedéki terméket.

Fellebbezésére az eljárást a VPOP. Borsod-Abaúj-Zemplén és Heves Megyei Parancsnokság 1955/1996. VPMP. szám alatt folytatta le. 1996. május 14-én keltezett és részletesen megindokolt határozatában az első fokú határozatot helyben hagyta. 

A határozatot 1996. május 24-én, június 28-án, december 16-án és 1997. január 8-án kézbesítették postán, tértivevénnyel. A küldemény "Nem kereste" jelzéssel minden alkalommal visszaérkezett.

1997. január 16-án járőr kísérelte meg a kézbesítést - sikertelenül. A határozatot végül 1997. július 10-én vette át. 

1997. december 23-án ismételt fizetési felhívást postáztak részére. 1997. január 7-én az eljárás felfüggesztését kérte, amit a Miskolci Vámhivatal vezetője 438/4/1996. szám alatt hozott határozatában 1998. január 28-án elutasított, mivel annak törvényi feltételei nem álltak fenn.

A vizsgálat megállapításai

A 43/1953. MT. rendelet 9. §. (1) bekezdése szerint a postai tevékenységről szóló 133/1993. (IX.29.) Korm. rendelet 18. §. (1) bekezdés b./ pontja értelmében a kézbesítés második megkísérlésének napját követő ötödik munkanapot kell a kézbesítés napjának tekinteni. A hivatkozott jogszabály alapján a másodfokú határozat 1996. július 19-én jogerős volt.

K. Á. tartózkodási helyét csak 1997. június 6-án sikerült felderíteni a Lakcímnyilvántartó Hivatalon keresztül, mivel tartózkodási helyét sem a vámhivatallal, sem a postával nem közölte. A vámhivatal által küldött idézéseket, határozatok átvételét elkerülte.

Megállapíthatóan a VPOP. Borsod-Abaúj-Zemplén és Heves Megyei Parancsnoksága és a Miskolci Vámhivatal a hatályos jogszabályok alkalmazásával járt el.

K. Á. panaszos tartózkodási helye megjelölése elmulasztásával tette lehetetlenné a határozatok kézbesítését, és ezzel saját magát fosztotta meg a jogorvoslati lehetőségtől, a bírói út igénybevételétől.

Az eljáró hatóságok az Alkotmány 57. §. (4) bekezdésében deklarált jogorvoslati jog gyakorlásában K. Á-t nem akadályozták. Kétségtelen, hogy a jogszabály olyan rendelkezéseket tartalmaz, ami alapján a jogorvoslati jog gyakorlása egy idő után lehetetlenné válik. Ez a korlátozás azonban alkotmányos cél  - a jogbiztonság -  érdekében történik és nem tekinthető aránytalannak. Az ügyfélnek ugyanakkor magának is mindent meg kell tennie, hogy jogait gyakorolhassa.

Összességében: Alkotmányos visszásság nem keletkezett, külön ajánlás megtételét nem tartom indokoltnak.

Budapest, 1998.

Dr. Polt Péter