OBH 9455/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Horváth Judit

A vizsgálat megindítása

A panaszos azt sérelmezte, hogy Budapest XI. kerületi Önkormányzata közgyógyellátás iránti kérelmét elutasította. 
Az Alkotmány 70/E. §-ában rögzített szociális biztonsághoz való jog érintettsége miatt, az ügyben vizsgálatot indítottam.
Tájékoztatást kértem a XI. kerületi Önkormányzat jegyzőjétől, aki megkeresésemre határidőben válaszolt.

A megállapított tényállás

A panaszos 64 éves rokkantnyugdíjas, gyógyszerköltségei nagyon magasak, nyugdíja a kérelem benyújtásakor 28.301.-Ft volt. A panaszos 1997-ben nyújtott be közgyógyellátási kérelmet, melyet I. fokon elutasítottak, mert jövedelme 5.300.-Ft-al meghaladta a helyi szociális rendeletben meghatározott jövedelemhatárt, mely akkor a nyugdíjminimum kétszerese - 23.000.-Ft - volt. Ezt a döntést fellebbezés után a képviselőtestület jóváhagyta. A szociális osztály ezután vizsgálta, hogy a panaszos kaphatna-e gyógyszertámogatást. Erre a helyi rendelet méltányosságból ad lehetőséget azoknak a kérelmezőknek, akiknek a jövedelme a nyugdíjminimum kétszeresét plusz 20%-ot nem haladja meg. A panaszos jövedelme azonban ezt az értékhatárt is túllépte, így méltányossági gyógyszertámogatásra sem nyert jogosultságot.
A panaszos ezután fordult hivatalomhoz az elutasításokat sérelmezve.

A vizsgálat megállapításai és az érintett alkotmányos jog

Az Alkotmány 70/E. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak. A (2) bekezdés szerint a Magyar Köztársaság az ellátásra való jogot a társadalombiztosítás útján és szociális intézmények rendszerével valósítja meg.
A szociális biztonság nem jelent sem biztosított jövedelmet, sem pedig azt, hogy az állampolgárok egyszer elért életszínvonala a gazdasági viszonyok kedvezőtlen alakulása következtében ne csökkenhetne. Az államnak polgárai szociális biztonsága tekintetében fennálló kötelezettségeit az Alkotmány 70/E. § (1) bekezdésében foglaltak általános jelleggel nevesítik. [32/1991.(VI. 6.)AB. ]
Az Alkotmánybíróság már többször rámutatott arra, hogy az állam a 70/E. §-ban megfogalmazott kötelezettségének eleget tesz, ha a szociális ellátás biztosítására megszervezi és működteti a társadalombiztosítás és a szociális támogatások rendszerét. ezen belül a jogalkotó maga határozza meg, hogy milyen eszközökkel éri el társadalompolitikai céljait.
A szociális igazgatásról és a szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. tv. 49. § (1) bekezdése alapján a szociálisan rászorult személy részére az egészségi állapot megőrzéséhez és helyreállításához kapcsolódó kiadásainak csökkentésére közgyógyellátási igazolvány állítható ki. A települési önkormányzat képviselőtestülete annak állapíthatja meg a közgyógyellátásra való jogosultságot, aki szociálisan rászorult és gyógyszerköltsége olyan magas, hogy azt létfenntartása veszélyeztetése nélkül nem képes elviselni. A települési önkormányzat törvényi felhatalmazás alapján maga állapíthatja meg a közgyógyellátás odaítélésének feltételeit. A XI. kerületi Önkormányzat helyi szociális rendelete szerint akkor kaphat valaki közgyógyellátást, ha havi jövedelem nem haladja meg a nyugdíjminimum kétszeresét, méltányossági gyógyszertámogatásban pedig akkor részesülhet, ha havi jövedelme nem haladja meg a nyugdíjminimum kétszeresét plusz 20%-ot.
Megállapítottam, hogy a panaszos havi jövedelme valóban meghaladta a helyi rendeletben megállapított értékhatárokat. Kérelmei elbírálása során az önkormányzat a vonatkozó jogszabályoknak megfelelően járt el.
A vizsgálat az önkormányzat eljárásában alkotmányos visszásságot nem tárt fel, ezért további intézkedésre nincs  lehetőségem.

Budapest, 1998. október 16.

Gönczöl Katalin