OBH 9377/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr.Kántor Ferenc
Az eljárás megindítása

I. I. (panaszos) nagykamarási lakos beadvánnyal fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához. Beadványában sérelmezte, hogy a Békés Megyei Közigazgatási Hivatal (közigazgatási hivatal), illetve a Békés Megyei Kárrendezési Hivatal (kárrendezési hivatal) panaszos "fellebbezését nem továbbította a bírósághoz". 

Mivel a rendelkezésre álló iratok alapján az Alkotmány 57. §-a (5) bekezdésében biztosított jogorvoslathoz való jog megsértésére lehetett következtetni, vizsgálatot rendeltem el, s iratok megküldése, illetve tájékoztatás céljából megkerestem a közigazgatási hivatalt, illetve a kárrendezési hivatalt. 

Megállapított tényállás

Panaszos 1996. január 24-én feljelentést tett - a Békéscsaba Megyei Jogú Város Polgármesteri Hivatala Közigazgatási Irodájának  műszaki ügyintézője ellen - magánlaksértés szabálysértése miatt. Panaszos véleménye szerint a feljelentésre azért került sor, mert a műszaki ügyintéző panaszos engedélye nélkül a haszonélvezetében lévő ingatlanba bement és az ingatlanról több fényképfelvételt készített. 

A szabálysértési ügyben - kizárás folytán - elsőfokon eljáró Gyula város jegyzője 67/1996. számú határozatával az eljárást megszüntette, mert a műszaki ügyintéző 1994. október 31-én kelt II.8948/1994. számú közigazgatási határozat végrehajtásának ellenőrzése céljából 1995. V. 23-án hatósági tanú jelenlétében készítette a fényképfelvételeket, s az 1957. évi IV. törvény 54-59. §-ai alapján az ellenőrzés eredményes végrehajtása érdekében szükséges helyiségbe (területre) beléphet az ellenőrzést végző hatósági személy. Mivel az ügyintéző az említett törvény felhatalmazása alapján végezte munkáját, ezért magánlaksértést nem követett el. 

Az 1996. V. 20-án kelt elsőfokú határozat ellen benyújtott fellebbezést a közigazgatási hivatal bírálta el az I.64o-7/1996. számú és 1996. XII. 31-én kelt határozatával. A közigazgatási hivatal az elsőfokú határozatot helyben hagyta és felhívta panaszos figyelmét, hogy határozata ellen fellebbezésnek nincs helye az 1968. évi I. törvény (Sztv.) 68. §-ának (1) bekezdése szerint. 

A közigazgatási hivatal említett számú határozata ellen benyújtott felügyeleti intézkedés iránti kérelmet a Belügyminisztérium Önkormányzati Főosztályának Szakigazgatási Osztálya felülvizsgálta, s a kérelemnek nem adott helyt, mert a másodfokú közigazgatási határozatot megalapozottnak tartotta, s erről 1997. II. 13-án panaszost értesítette. 

Panaszos szovjet hadifogság után kért kárpótlást 1945. II. 5-től 1947. VII. 1. napjáig terjedő időszakra. A kárpótlási hivatal tájékoztatása szerint panaszos részére 1945. VIII. 1-től 1947. VII. 1-ig terjedő időre kárpótlást állapított meg 1993. III. 23-án kelt határozatával, s 1945. II. 5-től 1945. VIII. 1-ig terjedő időre vonatkozó panaszosi kérelmet elutasította. 

Panaszos a döntés ellen az illetékes bírósághoz fordult, melynek eljárása során megállapítást nyert, hogy panaszos nem katonaként, hanem polgári személyként került hadifogságba, ezért a bíróság döntése szerint a szovjet kényszermunka teljes tartamára panaszosnak jár a kárpótlás. 

A kárrendezési hivatal panaszos részére - a  bírósági döntésnek megfelelően -  1998. I. 19-én kelt határozatában kárpótlást állapított meg a per tárgyát képező időtartamra, s az 1997. évi XXIX. törvény rendelkezéseinek megfelelően a szovjet kényszermunka tartamára megállapított kárpótlás összegét 10 %-kal felemelte. 

A jogszabályi háttér és a vizsgálat megállapításai

Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény (Áe.) 3. § (7) bekezdése úgy szól, hogy: "E törvény hatálya a szabálysértési és az állampolgársági eljárásra nem terjed ki."

A szabálysértésekről szóló 1968. évi I. törvény (Sztv.) 68. §-a alapján a közigazgatási hivatal határozata ellen fellebbezésnek nincs helye, s határozata az Sztv. 71/A. § (1) bekezdése alapján bíróság előtt sem támadható meg. Mivel panaszos kérelmének (fellebbezésének) bíróság elé terjesztését a törvény kizárja, az említett kérelmet mint  felügyeleti intézkedés iránti kérelmet a Belügyminisztérium Önkormányzati Főosztály Szakigazgatási Osztálya felülvizsgálta, s megállapította, hogy a másodfokú határozat megalapozott, nem jogszabálysértő. 

A vizsgálat azt is megállapította, hogy a kárrendezési hivatal panaszos kérelmét a hatályos jogszabályok alapján bírálta el, s részére a bírósági döntésnek és a jogszabályi előírásoknak is megfelelő megemelt összegű kárpótlást állapított meg, ezért panaszos kérelmét nem kellett a kárpótlási hivatalnak keresetként a bíróság elé terjeszteni.

Mivel mind a közigazgatási hivatal, mind a kárpótlási hivatal panaszos ügyében a hatályos jogszabályok rendelkezéseinek megfelelően járt el, eljárásuk alkotmányos visszásságot nem vet fel, ezért panaszos beadványát alkotmányos visszásság hiányában el kellett utasítani. Jelentésem egy példányának megküldésével panaszost, továbbá a közigazgatási, valamint a kárpótlási hivatal vezetőjét is tájékoztattam. 

Budapest, 1998. február 9.

Dr. Polt Péter