OBH 9306/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr.Kántor Ferenc
Az eljárás megindítása

T. I.-né (panaszos) - idős édesanyja D. M.-né (kérelmező) képviseletében - beadvánnyal fordult az országgyűlési biztoshoz, sérelmezve hogy a hadiözvegy kérelmező - túlélő házastársként elhunyt férje után - kárpótlás iránti kérelmet terjesztett elő az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatalhoz (OKKH), OKKH azonban panaszos állítása szerint kérelmező beadványára nem válaszolt.

Mivel a rendelkezésemre álló adatok alapján az ügyben a jogbiztonság megsértésére (Alkotmány 2. § (1) bek.) lehetett következtetni, vizsgálatot rendeltem el. Ennek során rövid úton megkerestem az OKKH-t, illetve az ügyintézésre kijelölt Zala Megyei Kárrendezési Hivatalt (Hivatal). Megkeresésemet mind OKKH, mind a Hivatal soron kívül teljesítette. 

Megállapított tényállás

OKKH, illetve a Hivatal tájékoztatása és a panaszos által csatolt iratok alapján a vizsgálat feltárta, hogy kérelmező 1993. május 13-án kárpótlás iránti kérelmet terjesztett elő az OKKH-nál. Kérelmező 1993. december 20-án kelt levelében arra kérte az OKKH elnökét, hogy mivel kérelme alapján neki járó kárpótlási jegyét önkormányzati lakásának megvásárlására kívánja fordítani, hozzanak részére kárpótlási ügyében soron kívül döntést. OKKH elnöke kérelmező kívánságának megfelelően soron kívüli ügyintézést rendelt el, és a kárpótlás iránti kérelmet 1994. január 27-én kelt 314875/3-1994. iktató számú határozattal bírálták el. A határozatban a kérelmet elutasították azzal az indokkal, hogy kérelmező "férje katonaként, hadműveleti területen, harctéri cselekmények következtében tűnt el, s e jogcímen az 1992. évi XXXII. törvény alapján kárpótlás nem állapítható meg". 

Az említett iktató számú kérelmet elutasító kárpótlási határozatot a kérelmező által megadott címére a kézbesítést az OKKH két alkalommal posta útján teljesítette, azonban mindkét esetben "nem kereste jelzéssel" (1994. II. 16., 1994. IV. 6.) a posta a küldeményt a feladó OKKH címére vitte vissza. 

A kérelmező az említett kérelemmel azonos kérelmet nyújtott be ismételten 1994. március 12-én az OKKH-hoz. E kérelmet új kérelemként a 835000-es számon iktatták. OKKH e kérelmet is elbírálta 1995. május 25-én kelt határozatával. Panaszos e kérelmének teljesítését OKKH határozatával elutasította. E határozat kézbesítését is két esetben OKKH posta útján teljesítette a kérelmező által megadott címre, azonban mindkét esetben (1995. VI. 28., 1995. VII. 18.) "nem kereste jelzéssel" a posta a küldeményt a feladó OKKH-nak vitte vissza. 

Kérelmező nyugdíjfelemelés iránti kérelmet is előterjesztett az OKKH-nál, ügyében 1992. II. 12-én kelt elutasító határozat született, mely határozat kézbesítése is eredménytelen maradt. 

Panaszos beadványához 2 db olyan postai igazolást is becsatolt, mely bizonyítja, hogy tudott arról a körülményről, hogy kérelmező részére kézbesített küldeményt a posta - mert a küldeményt a kérelmező nem vette át, nem kereste - visszaküldte az OKKH-nak. A kérelmező lakcímváltozást az OKKH-val nem közölt, s az iratokból nem állapítható meg, hogy panaszos vagy kérelmező a panaszolt ügyben az OKKH-nál akár csak érdeklődött volna. 
Az ügyintéző hivatal tájékoztatása szerint a kézbesítést a kérelmező címére 1998. I. 28. napján az országgyűlési biztos megkeresésével egyidejűleg megkísérelte. 

A jogszabályi háttér és a vizsgálat megállapításai

A hivatalos iratok kézbesítésének egyszerűsítéséről rendelkező 43/1953. (VIII. 20.) MT rendelet 1. §-a szerint: Mindazokban az esetekben, amikor az államigazgatás, akár az igazságszolgáltatás körében a felek részére hivatalos iratokat kell kézbesíteni, a kézbesítést - a 11. §-ban említett kivétellel - posta útján kell teljesíteni.

A vizsgálat megállapította, hogy OKKH határozatainak mint hivatalos iratoknak a kézbesítését, posta útján teljesítette. 

A már idézett MT rendelet "A kézbesítés elmaradásának következményei címet viselő fejezetének 9. §-a (1) bekezdése kimondja: A postai tevékenységről szóló 133/1993. (IX. 29.) kormányrendelet 18. §-a (1) bekezdésének b) pontja értelmében visszaküldött iratok - a jelen § (2)-(3) bekezdéseinek esetét kivéve - a kézbesítés második megkísérlésének, illetőleg a második figyelmeztetés postafiókba helyezésének napját követő 5. munkanapon kézbesítettnek kell tekinteni". A vizsgálat megállapította azt is, hogy OKKH,  már a határozatainak egyszeri kézbesítésével is teljesítette az idézett MT rendeletben megállapított feltételeket. Kérelmező viszont a részére többszörösen kézbesített hivatalos iratok átvételét - személyesen, helyettese, vagy meghatalmazottja útján - elmulasztotta. Kérelmező mulasztása azzal jár, hogy viselnie kell  mindazokat a következményeket, amelyek azáltal következtek be, hogy az említett határozatok esetében a kézbesítés második megkísérlésének, illetőleg a második figyelmeztetés postafiókba helyezésének napját követő 5. munkanapon a részére kézbesített határozatokat nem vet át.

Mivel a kárrendezési hivatalok panaszos részére hozott határotokat hatályos jogszabályok előírásainak megfelelően kézbesítették, eljárásuk alkotmányos visszásságot nem vet fel, ezért panaszos beadványát alkotmányos visszásság hiányában el kellett utasítanom. Jelentésem egy példányának megküldésével panaszost, az OKKH elnökét, illetve a Zala Megyei Kárrendezési Hivatal vezetőjét is tájékoztattam. 

Budapest, 1998. január 29.

Gönczöl Katalin