OBH 9061/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Garamvári  Miklós

A vizsgálat megindítása

A Panaszos beadványában az APEH Észak-Budapesti Igazgatóságának (a továbbiakban: adóhatóság) eljárását sérelmezte. 

Az ügyben a vizsgálatot 1998. március 8-án megindítottam. A vizsgálat megindításával egyidejűleg megkerestem az adóhatóság vezetőjét, tekintettel arra, hogy a Panaszos által rendelkezésemre bocsátott információk alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság fennállására engedtek következtetni.

Az adóhatóság vezetőjét felkértem arra, hogy vizsgáltassa meg történt-e mulasztás a nyilvántartás vezetésére valamint ezzel összefüggésben a határozathozatalra vonatkozó szabályok megtartásában. Kértem továbbá, hogy az esetleges mulasztásért felelős személlyel szemben tegye meg a szükséges intézkedéseket.

Az érintett alkotmányos jog

Az országgyűlési biztos eljárása során a következő alkotmányos jogokat vizsgálta az üggyel kapcsolatban:

1. A Magyar Köztársaság Alkotmányának 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

2. Az Alkotmány 57. § (5) bekezdése szerint a Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti.

A vizsgálat megállapításai

Az általam kért és az adóhatóság vezetője által lefolytatott belső vizsgálat eredménye alapján megállapítást nyert, hogy a panaszos 1992. és 1993. évi bevallását az előírt határidőben küldte meg az adóhatósághoz. Bevallásában sort tévesztett, amely arra vezetett, hogy folyószámláján adótartozás keletkezett. A panaszos 1993. szeptember 3-án és 1994.szeptember 9-én levélben kifogásolta tartozása jogcímét és folyószámlája rendezését kérte. Az adóhatóság mindkét kérelmét válasz nélkül hagyta. A panaszos ezt követően 1996. február 12-én az APEH Adóügyi Főosztálya intézkedését kérte, majd ugyanilyen tartalmú kérelmet intézett 1996. augusztus 30-án és 1997. augusztus 17-én az adóhatósághoz is, de érdemi választ ismét nem kapott.

A panaszos ügyében érdemi intézkedés, csak megkeresésemet követően, 1998. március 17-én történt, amikor is a panaszos adófolyószámláját a panaszos bevonásával rendezték. A rendezést követően a folyószámla egyenlege nem mutat tartozást.

A 72/1995.(XII.15) AB határozatszerint: " Az államigazgatási eljárást szabályozó törvények nem biztosítanak sem jogorvoslati lehetőséget, sem más hatékony jogi eszközt – még a kérelemre indult eljárásokban sem – az ügyfélnek arra, hogy a közigazgatási határozat meghozatalát – a jogszabályokban előírt elintézési határidő huzamos idejű elmulasztása okán – kikényszeríthesse.

Nincs alanyi joga a kérelmezőnek arra, hogy a közigazgatás hallgatása esetén ügyének eldöntése érdekében valamilyen jogorvoslattal élhessen. A döntés hiánya miatt nem nyújthat be fellebbezést, s nem kérhet bírósági felülvizsgálatot sem. Ezen jogorvoslati eszközök igénybevételét ugyanis a törvények – kiemelten az Áe. 62., 71. és 72. §-ai – csak a már meghozott határozat megtámadása céljából teszik lehetővé.

A közigazgatási szerv kártérítési felelősségének bírósági megállapításából eredő fenyegetettsége ugyan valamelyest a határozat túlzott késedelem nélküli kiadására ösztönöz, de nem általánosan. A kár megtérítésére irányuló követelés ugyanis legfeljebb a mulasztás következményeként keletkezett kár utólagos igénylésére nyújt lehetőséget, magának a jogellenes helyzetnek a megszüntetésére nem.

A közigazgatási eljárásban az ügyintézési határidők betartásának garanciális jelentősége van. Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogállam fogalmának egyik feltétlen ismérve a jogbiztonság. A jogbiztonságnak viszont elengedhetetlen követelménye, hogy a jogalkalmazói magatartás – adott esetben: az államigazgatás és az önkormányzat döntési feladat- és hatáskörébe tartozó ügy törvényi szabályozás szerinti elintézésének időtartama – előre kiszámítható legyen. 

Az ügyfél közigazgatási határozathozatalra vonatkozó joga nem tehető függővé attól, hogy a közigazgatási szerv milyen időpontban hajlandó dönteni a hatáskörébe utalt ügyben. A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja, azaz illetékességi területén a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon. 

(...) Akár kérelemre, akár hivatalból indul tehát az eljárás, a közigazgatási határozat előírt időben történő kiadása jogos magán- és – közvetlenül vagy közvetve – közérdeket szolgál."

Mindezekre hivatkozva megállapítottam, hogy az adóhatóság eljárása alkotmányos visszásságot okozott a vizsgált alkotmányos joggal összefüggésben, figyelemmel a panaszos alkotmányos érdekeire is.

A határidők betartásáért azonban nem csupán az érdemi ügyintézőt terheli felelősség. Felelősség terheli a szerv vezetőjét is. Ezt támasztja alá az Adó-és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal, fővárosi, megyei igazgatóságai, adófelügyelőségei, valamint az Adóelszámolási Iroda Egységes Iratkezelési Szabályzatát megállapító 20/1990 APEH utasítás 64. §-a is, rögzítve, hogy az ügyintézési határidők betartását az igazgatási vezetők folyamatosan ellenőrzik.

Tekintettel arra, hogy az adófolyószámla rendezése megtörtént, ügyintézésének késedelméért az adóhatóság a panaszostól elnézést kért, a konkrét ügyben további ajánlással élni nem kívánok, de a hasonló jellegű jogsérelmek jövőbeni elkerülése érdekében, állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló, 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére hivatkozva felkérem, az APEH Észak-Budapesti Igazgatóságának vezetőjét, hogy fokozottan gondoskodjék hivatalában a törvényben rögzített ügyintézési határidő és eljárási rend betartásáról.  

Budapest, 1998.

Dr. Polt Péter