OBH 8800/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Kunné dr. Simonyi Anna

Az eljárás megindulása:

C. Jné kaposvári lakos (Toponár városrész), valamint Cs. L. önkormányzati képviselő beadvánnyal éltek hivatalomhoz.
A két egymással ellentétes beadvány ugyanannak a Kaposvár-Toponár között tervezett út építésének megvalósítása, illetőleg az út nyomvonalának megváltoztatása melletti igényt ismertette, s kérte hivatalunk segítségét az ügyben.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról 1993. évi LIX. törvény 16. § /1/ bekezdése alapján vizsgálatot indítottam, mert az Alkotmányban rögzített (Alk. 2. § /1/ bek.) jogállamiságból fakadó jogbiztonság alkotmányos elvének megsérülésének gyanúja merült fel.
Eljárásom során tájékoztatást kértem az út építésével, valamint a területre vonatkozó általános rendezési tervvel kapcsolatban a helyi polgármesteri hivatal jegyzőjétől, továbbá az útépítési engedélyezési eljárásról.

A megállapított tényállás:

Kaposvár Megyei Jogú Város képviselő-testülete a 24/1994 (VI. 15.) Ök. rendeletével jóváhagyta a város általános rendezési tervét, amelyben a beadványban szereplő, egyébként az ingatlan-nyilvántartáson közútként jelölt út megtartandónak van jelölve. Ennek az útnak a felújítása, használhatóvá tétele érdekében (Kaposfüred-Toponár városrészeket köti össze) az önkormányzat elkészítette a műszaki terveket. A Területfejlesztési Alaptól és a KHVM-FM-KTM által közösen kiírt pályázati alapból a kivitelezés becsült összegének 2/3-as részét pályázat útján elnyerte.
Az út külterületen halad, 4 méter széles aszfalt burkolatú lesz, s a kiírt rendezési terv alapján a két városrészt köti össze.
Az építési engedélyt az eljárásra kijelölt, Bárudvarnok Polgármesteri Hivatal jegyzője 70/1996. sz. hozott, 1996. január 16-án kelt határozatával megadta.

A vizsgálat megállapításai:

Az út a város korábbi - 36/1983 (XII. 21.) tanácshatározatával elfogadott általános rendezési tervében szerepelt, mint meglévő, megtartandó adottság. Ezt az elképzelést erősítette meg a képviselő-testület a 24/1994 (VI. 15.) Ök. rendeletével. A rendezési terv jóváhagyását megelőzően az önkormányzat lakossági fórumokat szervezett 1994-ben, a két településrészen külön-külön is. Az általános rendezési terv közszemlére kifüggesztésre került, de az úttal kapcsolatban egyetlen észrevétel sem hangzott el. Az úttal érintett városrészek egyéni képviselői az út felújítását közgyűlésen is sürgették, majd a földterületek privatizációját követően az egyéni gazdálkodók is kérték az út kiépítését.

Kaposvár Megyei Jogú Város polgármestere és jegyzője közösen aláírt, a hivatalomnak is megküldött - Cs. L. képviselő utján előterjesztett beadványra - közös tájékoztatót készített, melyből kitűnik, hogy a panaszos állampolgárok azon aggodalma, hogy a kérdéses út mintegy elkerülő út funkciót kapna, nem megalapozott. A tájékoztató arra is kitért, hogy egy, a várost elkerülő út csakis a lakott területektől távol épülhet ki, a szakmai előírások figyelembe vételével.

Vizsgálatom során sem az útkorszerűsítésre, felújításra tett önkormányzati intézkedésekkel, sem az útépítési engedélyezési eljárással kapcsolatban alkotmányos visszásságot nem tapasztaltam, ezért Cs. L. és az általa képviselt lakóközösség panaszát az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 19. § /2/ bekezdése alapján elutasítom.

C. Jné beadványában említi, hogy álláspontja szerint ha az önkormányzat képviselője félretájékoztatta a lakosságot, "komoly anyagi érdeksérelemről van szó."
Kérdezte, ki az aki a városrész képviselője, hisz a városrészben négy önkormányzati képviselő is lakik.
Tájékoztatom a beadványt tevőt, hogy a helyi képviselő az őt megválasztó választókörzet lakosságát képviseli a helyi település, jelen esetben Kaposvár Megyei Jogú város Képviselő-testületében.

Bár a helyi önkormányzati képviselői kérelmet elutasítottam, tájékoztatom beadványtevőket, hogy hivatalomban átfogó vizsgálat keretében  a közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvényhez kapcsolódó 8/1970 (XI. 13.) ÉVM-KPM együttes rendelet alkotmányos visszássága megszüntetését kezdeményezem. A hivatkozott jogszabály ugyanis nem írja elő az engedélyező hatóság részére, hogy az útépítést engedélyező határozatot az út mentén fekvő ingatlanok tulajdonosaival közölni kellene, így ők nem élhetnek az Alkotmány 57. § /5/ bekezdésben rögzített jogorvoslati jogosultságukkal.

Budapest, 1998.