OBH 8699/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Horváth Judit

A vizsgálat megindítása

A panaszos azt sérelmezte, hogy a VIII. kerületi Önkormányzat sorra elutasítja szociális támogatás iránti kérelmeit.
Mivel a panasz összefüggésbe hozható az Alkotmány 70/E. §-ban rögzített szociális biztonsághoz való joggal, az ügyben vizsgálat indítottam.
Tájékoztatást kértem a VIII. kerületi jegyzőtől, aki megkeresésemnek határidőben eleget tett.

A megállapított tényállás

A panaszos egy 87-m2-es, három szobás összkomfortos lakásban él, négy gyermekével és elvált férjével. A gyermekek felnőttek, a legkisebb Katalin 9 éves. A munkanélküli  anya a családi pótlékból és a tartásdíjból tartja el gyermekeit. 
A panaszos többek között azt sérelmezte, hogy Katalin nevű gyermeke után nem kapta meg 1996-ra a méltányossági gyermeknevelési támogatást. A méltányossági gyermeknevelési támogatást a Népjóléti Miniszter 74.345/XII/04325/1996. számú határozatával állapította meg -  az akkor még - két kiskorú  (Katalin és Erzsébet), valamint János utónevű gyermeke  részére nappali tanulmányainak befejezéséig 1996. június 30-ig. A panaszos 1997. szeptember 22-én kérte, hogy a méltányossági gyermeknevelési támogatást visszamenőleg ismételten állapítsák meg. A panaszos kérelmét az Önkormányzat a Népjóléti Miniszterhez továbbította, aki a kérelmet elutasította.
A panaszos sérelmezte, hogy János és Tamás fia bevonuláskor nem kaptak katonai családi segélyt. János 1996. november 6-án 8.700-Ft, Tamás  1997. május 6-án 10.200-Ft bevonulási segélyben részesült.
A panaszost állítása szerint, lakbér tartozása miatt a kilakoltatás veszélye fenyegeti.
1996-ban elmaradt és kifizetetlen közüzemi számlái rendezésére egyszer 7.000-Ft átmeneti segélyt, majd 40.000-Ft méltányossági átmeneti segélyt kapott. A Díjbeszedő Rt. tájékoztatása szerint azonban a segélyt nem a közüzemi tartozások kifizetésére fordította.
A panaszos kifogásolta, hogy a Népjóléti Iroda vezetője  nem fogadta, személyesen nem tudott vele beszélni. A jegyző tájékoztatása szerint az irodavezető minden ügyfélfogadási napon fogad, külön fogadóórája nincs. Az irodavezető két alkalommal beszélt a panaszossal. Egyszer 1997. szeptember 29-én, amikor a panaszos a környezettanulmányok elkészítésének szükségességét vitatta. Másodszor 1997. szeptember 29-én fia bevonulási segély kérelmét nyújtotta be személyesen, ekkor az ügyintézővel szembeni elégedetlenségét fejezte ki. Az irodavezető mindkét alkalommal tájékoztatta a panaszost a jogorvoslati lehetőségekről.
A jegyző tájékoztatása szerint a panaszos amióta a szociális rászorultságtól függő pénzbeni ellátásokat kérte illetve kapta, egyetlen köztisztviselőt sem engedett be a lakásába a helyszíni környezettanulmány elkészítése érdekében. 1995-ben és 1997-ben kétszer meg kellett szüntetni a rendszeres nevelési segélyt, mert a kötelező éves felülvizsgálatot ezzel lehetetlenné tette.

A vizsgálat megállapításai

A méltányossági gyermeknevelési támogatást a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. tv. 27-31.§-ai szabályozzák. Gyermeknevelési támogatásra az az anya jogosult, aki saját háztartásában otthon három vagy több kiskorút nevel, feltéve, hogy a családban a családi pótlékról és a családok támogatásáról szóló törvényben meghatározott módon számított egy főre jutó havi nettó jövedelem nem haladja meg a gyermekgondozási segélyre való jogosultság szempontjából irányadó értékhatárt. Nem jogosult támogatásra többek között az a személy, akinek  a támogatásra való jogosultságnak az e törvényben szabályozott feltételei hiányoznak.
Megállapítottam, hogy az önkormányzat a jogszabálynak megfelelően járt el akkor, amikor a kérelmet a népjóléti miniszterhez, azzal a megjegyzéssel terjesztette föl, hogy a kérelmező nem jogosult az ellátásra, hiszen ekkor már nem nevelt három kiskorú gyermeket.
Katonai családi segélyben - a honvédelemről szóló 1993. évi CX. tv. 145. §-a szerint - a sorkatona munkaképtelen és eltartásra szoruló hozzátartozóját kell részesíteni, ha őt a sorkatona a bevonulást megelőzően saját keresetéből, jövedelméből tartotta el.
A panaszos János nevű gyermeke  a bevonulás időpontjában és a megelőző négy hónapban  jövedelemmel nem rendelkezett, mivel 1994. február és 1996. június között szakközépiskolai tanulmányait folytatta.
Tamás - Jánoshoz hasonlóan - a bevonulás időpontjában szintén nem rendelkezett jövedelemmel. Megállapítottam, hogy a panaszosnak és családjának -  a két fiú bevonulása miatt - nem volt jövedelem kiesése, így katonai családi segélyre nem voltak jogosultak. Megjegyzem, hogy a panaszos katonai családi segély iránti kérelmet nem is nyújtott be az önkormányzathoz, csak bevonulási segélyt kért, melyet mindkét fiú megkapott.
A becsatolt iratokból megállapítottam, hogy a panaszos  a szociális támogatások megítéléséhez szükséges környezettanulmány elvégzését többször megakadályozta azzal, hogy a megbeszélt időpont ellenére nem tartózkodott otthon.
1998-ban írásban nem nyújtott be kérelmet az önkormányzathoz semmilyen szociális  támogatás iránt.
Megállapítottam továbbá, hogy az önkormányzat a panaszos állításaival ellentétben a kérelmeket elbírálta, a lehetséges és adható szociális támogatásokat megadta. A panaszos a minimálisan elvárható együttműködést sem tanúsította, illetve a kiutalt - a közüzemi tartozások kifizetésre adott - segélyt  más célra használta fel. 
A szociális biztonsághoz való jogot az állam, többek között a szociális támogatások rendszerén keresztül valósítja meg. Az önkormányzat, mint a szociális rendszer egyik tényezője, nem tud  jogszabályi kötelezettségének eleget tenni, ha az állampolgár a tőle elvárható együttműködést nem tanúsítja. A szociális támogatások nagy része kérelemre adható, ha az ügyfél nem nyújt be kérelmet az eljárás nem indulhat meg.
A környezettanulmány  fontos, és nélkülözhetetlen adatokat közvetít a kérelmező szociális helyzetéről. Elkészítésének megakadályozása az ügyfél együttműködési készségének hiányát jelzi a hatóságnak.
A fenti indokok alapján megállapítottam, hogy az önkormányzat eljárása nem okozott visszásságot a szociális biztonsághoz való joggal összefüggésben, ezért további intézkedésre nincs lehetőségem.

Budapest, 1998. december 17.

Gönczöl Katalin