OBH 8396/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Horváth Judit

A vizsgálat megindítása

A panaszos azt sérelmezte, hogy nehéz szociális helyzete ellenére a nagyhalászi önkormányzat nem támogatja.
Mivel a panasz összefüggésbe hozható az Alkotmány 70/E. § (1) bek-ben biztosított szociális biztonsághoz való joggal, a vizsgálatot megindítottam. Megkerestem  Nagyhalász Város jegyzőjét és a tájékoztatását kértem. A válasz határidőben megérkezett.

A megállapított tényállás

A panaszos egyedül neveli két kiskorú gyermekét. A 15 éves leány súlyos értelmi fogyatékos, mozgássérült és vak. A kisebbik gyermek óvodába jár. A panaszos árvaellátásban és vakjáradékban részesül sérült gyermeke után. Ennek összege havi 20.500-Ft. A sérült gyermek után havi 10.810. Ft ápolási díjat kap az önkormányzattól. A családi pótlék összege havi 10.800-Ft. A család egy főre jutó jövedelme - a vakjáradék figyelmen kívül hagyásával - 12.267-Ft.
A panaszos állítása szerint 1997. júliusban kérte a kisebbik gyermek óvodai díjának elengedését, de kérelmét még szeptemberben sem bírálták el.
Az önkormányzat által becsatolt iratok alapján a panaszos a térítési díj elengedése iránti kérelmet 1997. augusztus 22-én nyújtotta be a polgármesteri hivatalhoz. A Szociális - Egészségügyi és Környezetvédelmi Bizottság 65/1997.(9.17.) számú határozatával a kérelemre 30%-os havi étkezési díj kedvezményt adott, a díjhátralék elengedése iránti kérelmet pedig elutasította. A határozat indokolása hivatkozik Nagyhalász Város Önkormányzat Képviselőtestületének 5/1997.(IV.29.) számú rendeletére, mely szerint a rendszeres pénzbeli ellátásban részesülőknek csak kivételes méltányosságból lehet más pénzbeli támogatást nyújtani. A család szociális helyzete erre a méltányosságra okot adott, ezért 30%-os étkezési térítési díj kedvezményt biztosítottak a kiskorú gyermek részére a 1997-98-as tanévre. Az óvodai díj hátralék kifizetése iránti kérelmet azonban elutasították, mert a családban létfenntartást veszélyeztető rendkívüli körülmény nem állt fenn, valamint a panaszos ápolási díjban és közgyógyellátási igazolványban is részesül.
A panaszos 1997. július 31-én kérte, hogy az aznap beadott segély iránti kérelmet a bizottság még aznap bírálja el. A bizottság ennek eleget tett és panaszos a pénztárból 1.000-Ft segélyt vehetett fel. A panaszos a fogyatékos gyermeke tulajdonában álló házban lakik, ahova befogadott egy három tagú családot. A ház két szobás, az egyik szoba fala megrepedt. A Családsegítő és Gyermekjóléti Szolgálat felé jelezték problémájukat, akik a kimentek a helyszínre. A falrepedés megoldására javasolták a gipsz alkalmazását, melynek ára 110 Ft/2 kg. A panaszos azt állította, hogy a repedésen befolyik az esővíz, de beázás vagy penészedés nyomát a szolgálat nem találta. A panaszos előadta, hogy beteg gyermeke Tenna betéttel való ellátása gondot okoz. Ez abból adódott, hogy a közgyógyellátási igazolványra felírható betétek száma csökkent. A szolgálat javasolta, hogy kiegészítésként használjanak textilpelenkát. Felajánlották, hogy beszerzik a pelenkát, de azt panaszos elutasította azzal, hogy a textilpelenka fertőzésveszélyes és tárolási helyet igényel.

A vizsgálat megállapításai és az érintett alkotmányos jog

A jegyző tájékoztatása, a megküldött iratok és  Nagyhalász Város Önkormányzata Képviselőtestületének 5/1997.(IV.29.) számú rendelete alapján a következőket állapítottam meg:
Az önkormányzat rendszeres ellátásban részesítette a panaszost beteg gyermeke ápolása után. Ennek összege havi 10.810.-Ft volt. A panaszos közgyógyellátási igazolványt is kapott. Mindkét ellátást méltányossági alapon, s nem alanyi jogon kapta.
A panaszos azon állítása tehát - mely szerint a beteg gyermeke után semmiféle támogatást nem kap - alaptalannak bizonyult.
Az óvodai díj elengedésére vonatkozó kérelmet a panaszos állításával ellentétben nem júliusban, hanem az iratok tanúsága szerint augusztus 22-én nyújtotta be. Az elbírálásra 30 napon belül sor került. A panaszos azon állítása - mely szerint az önkormányzat határidőt mulasztott - szintén nem felel meg a valóságnak.
Az Alkotmány 70/E. § (1) bekezdése kimondja: " A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak.
(2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg."
A szociális biztonsághoz való jog az Alkotmányban elsősorban az állam kötelezettségeként, nem pedig az állampolgárok alanyi jogaként jelenik meg. Az Alkotmánybíróság már több ízben megállapította, hogy a 70/E. §-ból nem következik, hogy az állampolgároknak alkotmányos joga volna az életszínvonal megőrzéséhez. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának a fenti szempontok figyelembevételével kell elbírálni a szociális biztonsággal kapcsolatban benyújtott panaszokat. Alkotmányos visszásságot ott állapíthat meg, ahol a hatóság tételes jogszabályi rendelkezést sértett, vagy a szociális biztonsághoz való jog mellett más alkotmányos jog is sérült.
Jelen esetben a vizsgálat megállapította, hogy az eljáró hatóság nem sértett jogszabályi rendelkezéseket, valamint a panasz egy része alaptalannak bizonyult.
Az alkotmányos visszásság hiányára, valamint a részben alaptalannak bizonyult panaszra tekintettel az ügyben ajánlással nem élek.

Budapest, 1998. március 19.

Gönczöl Katalin