OBH 7934/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Zséger Barbara

Az eljárás megindulása

A panaszos beadványában sérelmezte, hogy az önkormányzat elutasította jövedelempótló támogatás iránti kérelmét. Kifogásolta továbbá azt, a család egy főre jutó havi jövedelmének megállapításánál figyelembe vették a vele egy háztartásban élő édesanyja nyugdíját is.

Megállapított tényállás

A vizsgálat során megkerestem az érintett önkormányzatot és tájékoztatást kértem a panaszos szociális ellátás iránti kérelmeinek elintézésével kapcsolatban. Az önkormányzat által megküldött iratok szerint a panaszos 1997. január 28-án adott be jövedelempótló támogatás iránti kérelmet. A polgármester 1997. február 18-án kelt határozatával a kérelmet elutasította. A határozat indoklása szerint "a kérelmező és a vele közös háztartásban élő közeli hozzátartozók egy főre jutó havi jövedelme meghaladja az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80%-át". A panaszos élt fellebbezési jogával, de az I. fokú határozatot a képviselő-testület helybenhagyta.

A panaszost az önkormányzat 1998 folyamán egy alkalommal gyógyszerutalványban, egyszer pedig élelmiszerutalványban részesítette. 

Alkalmazott jogszabály
1993. évi III. törvény a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról
"4. § (1) E törvény alkalmazásában
c) család: egy háztartásban életvitelszerűen együtt lakó közeli hozzátartozók;
d) közeli hozzátartozó, ha e törvény másként nem rendelkezik: a házastárs, az élettárs, az egyeneságbeli rokon, az örökbe fogadott, a mostoha- és a nevelt gyermek, az örökbe fogadó, a mostoha- és a nevelőszülő;
f) háztartás: az egy lakásban életvitelszerűen együttlakó személyek;"

"33. § (1) A települési önkormányzat a megélhetése alapjául szolgáló jövedelem pótlására jövedelempótló támogatásban részesíti azt a munkanélkülit,
a) aki az Flt. alapján munkanélküli járadékban részesült, és a munkanélküli járadék folyósítása időtartamának lejártát követően az Flt. alapján más munkanélküli ellátásra nem jogosult, és keresetpótló juttatásban nem részesül,
b) akinek részére a munkanélküli járadék folyósítását keresőtevékenység folytatása miatt a folyósítási idő lejártát megelőzően szüntették meg, és a keresőtevékenységet követően az Flt. alapján munkanélküli ellátásra nem jogosult,
c) akinek a munkanélküli járadékra való jogosultsága az Flt. alapján támogatott képzés időtartama alatt szűnt meg, és a képzés megszűnését követően az Flt. alapján munkanélküli ellátásra nem szerzett jogosultságot,
feltéve, hogy családjában az egy főre jutó havi jövedelem nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80%-át."

Érintett alkotmányos jog

Alkotmány 70/E. § "(1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak.
(2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg."

A vizsgálat megállapításai

Az Alkotmánybíróság  26/1993. (IV. 29.) AB határozata szerint: "Az Alkotmány hivatkozott 70/E. § (1) bekezdése szerint a szociális biztonsághoz való jognak – magában az Alkotmányban kiemelt – tartalmi eleme, alkotmányos követelménye, öregség, betegség stb. esetére a megélhetéshez szükséges ellátáshoz való jogosultság biztosítása és garantálása. Ezt az ellátáshoz való jogot az állam a társadalombiztosítás és a szociális intézményrendszerek útján valósítja meg... Az Alkotmány 70/E. § (2) bekezdésének idézett rendelkezéséből tehát csak az következik, hogy az állam a polgárok megélhetéshez szükséges ellátáshoz való jogaik realizálása érdekében társadalombiztosítási és szociális intézményi rendszert köteles létrehozni, fenntartani és működtetni. Az Alkotmány azonban e rendszerek működésére vonatkozó alapvető elveket és szempontokat már nem határozza meg...."

A szociális ellátórendszer kialakítása és működtetése tehát az állam feladata, erre vonatkozóan alkotmányos kötelezettség terheli. A szociális ellátásról való gondoskodás a települési önkormányzat feladata a helyi közszolgáltatások körében, ezen belül azonban maga határozza meg – anyagi lehetőségeitől függően és a lakosság igényei alapján –, mely feladatokat, milyen mértékben és módon lát el. A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény szerint a települési önkormányzat köteles gondoskodni a szociális alapellátásról. E kötelező feladat ellátása során az önkormányzat a fent említett mértékű mérlegelési lehetőséggel nem rendelkezik, azt teljesítenie kell. Azonban a teljesítés módja, színvonala tekintetében ezen kötelezettségek megvalósításánál is van az önkormányzatnak mozgástere. 

A szociális biztonsághoz való joggal összefüggésben akkor van mód visszásság megállapítására, ha az önkormányzat teljesen ellátatlanul hagyja a területén élő lakosságot, nem gondoskodik a helyi szociális ellátórendszer kialakításáról. Eljárási jogszabálysértés szintén vezethet - a jogállamiság alkotmányos elvéből fakadó jogbiztonság követelménye, vagy a jogorvoslathoz való jog sérelme mellett - a szociális biztonsághoz való joggal kapcsolatban visszássághoz, ha az ügyfél nem kapja meg a neki járó ellátást, vagy nem lehet meggyőződve arról, hogy a körülményeit az előírásoknak megfelelően vizsgálta meg az eljáró államigazgatási szerv és ezért ellátatlanul marad. 

A vizsgálat során megküldött iratokból megállapítható, hogy az önkormányzat a lehetőségeihez képest támogatásban részesítette a panaszost. Mint azt már az OBH 8698/1997. számú jelentésemben megállapítottam, nem sérti a szociális biztonsághoz való jogot és nem vezethet alkotmányos joggal kapcsolatos visszássághoz önmagában az, hogy kialakított ellátási rendszer milyen típusú támogatásokat tartalmaz és hol vonja meg az adható támogatások határát, amennyiben az önkormányzat garantálja az ellátások egy minimális szintjéhez való hozzájutás lehetőségét.

A megvizsgált dokumentumokból az is megállapítható, hogy a jövedelempótló támogatás iránti kérelem elutasítására a jogszabályoknak megfelelően került sor. A szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény a munkanélküliek jövedelempótló támogatását a család egy főre jutó havi jövedelemétől teszi függővé, melynek nem szabad meghaladnia az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80%-át. Az említett törvény szóhasználatában a család az egy háztartásban életvitelszerűen együtt lakó közeli hozzátartozókat jelenti. Az egyeneságbeli rokon - tehát a panaszos édesanyja is - közeli hozzátartozónak minősül. Az egy háztartásban életvitelszerűen együtt lakó közeli hozzátartozók esetén azt feltételezi a jogalkotó, hogy a terheket együtt viselik és a bevételek valamennyiük javát szolgálják. Ezért kellett figyelembe vennie az önkormányzatnak a családi jövedelem értékelése során panaszos édesanyjának nyugdíját is, mellyel együtt a család jövedelme a kérelem beadása és elbírálása idején meghaladta a jogszabályban előírt jövedelemhatárt.

A fentiekre tekintettel alkotmányos joggal kapcsolatos visszásságot nem állapítok meg és ajánlástételi jogommal nem élek.

Budapest, 1999. október 25.

Dr. Polt Péter