OBH 7605/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin

Az eljárás megindulása

A panaszos 1940-ben született, 1995. december 28-án üzemi baleset érte. 1996. szeptember 18-án baleseti rokkantsági nyugdíjigényt nyújtott be a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóságon. Az I. fokú orvosi bizottság véleménye alapján munkaképesség-csökkenése 40 %-os, a II. fokú orvosi bizottság véleménye alapján munkaképesség-csökkenése 50 % (baleseti eredet: 26 %), ezért a baleseti rokkantsági nyugdíjigényét az Igazgatóság elutasította. A panaszos nevében eljárt menye az orvosi bizottság eljárását és döntését kifogásolta.

Érintett alkotmányos jogok

Szociális biztonsághoz való jog [Alk. 70/E. § (1-2) bek.]

Alkalmazott jogszabályok

A társadalombiztosításról szóló 1975. évi II. tv. (T.)
A kötelező egészségbiztosítás ellátásáról szóló 1997. évi LXXXIII. tv. (Ebtv.)

Megállapított tényállás

A panaszhoz csatolt "Munkabaleseti jegyzőkönyv" szerint a panaszost, a Fővárosi Fürdőigazgatóság Erzsébeti fürdő alkalmazottját 57 éves korában, 1995. december 28-án üzemi baleset érte, mert egy gyártási hibás létráról, mely összetört alatta, a padlózatra esett. A baleset következtében koponyáját és gerincét megütötte, koponyatörést szenvedett. 1996. december 27-ig részesült baleseti táppénzben.

A panaszos 1996. szeptember 18-án a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatósághoz benyújtott baleseti rokkantsági nyugdíj igényét az 1997. május 5-én kelt 12-16211/96/28. számú határozatával elutasította. Az elutasítás indoka, hogy az Országos Orvosszakértői Intézet I. fokú Orvosi Bizottságának szakvéleménye alapján munkaképesség-csökkenése 40 %-os, nem rokkant, baleseti rokkantsági nyugdíjra nem jogosult, baleseti járadék megállapítását pedig az 1997. április 28-án kelt jegyzőkönyv alapján nem kérte.

Az igénylő a határozat ellen fellebbezéssel élt, munkaképesség-csökkenésének mértékét vitatta. Kérte ismételt orvosi felülvizsgálatát és baleseti rokkantsági nyugdíjának megállapítását.

A másodfokú eljárás során az Országos Orvosszakértői Intézet II. fokú Orvosi Bizottságának szakvéleménye alapján a panaszos munkaképesség-csökkenésének mértéke nem érte el a társadalombiztosításról szóló 1975. évi II. tv. 88. §-ában a rokkantsági nyugdíjra jogosító meghatározott 67 %-os mértéket. 

A panaszos baleseti eredetű munkaképesség-csökkenése 26 %, összesen a munkaképesség-csökkenése mértéke 50 %-os. Rehabilitációs vélemény: gerincet terhelő munkakör nem javasolt. A fenti orvosi bizottsági vélemény alapján az Igazgatóság a baleseti rokkantsági nyugdíjigényt az 1997. június 20-án kelt 12-16211/96/34. számú határozatával elutasította. A határozat tartalmazta a jogorvoslatról szóló tájékoztatását is (a határozat ellen a kézbesítést követő naptól számított 30 napon belül az igénylő keresettel fordulhat az illetékes bírósághoz).
A panaszos a kereset indítási lehetőségével nem élt (ezért nem kerülhetett sor a bírósági orvosszakértő véleményének meghallgatására az OOSZI I. és II. fokú Orvosi Bizottság döntéséről).

Ezt követően a panaszos 1997. június 25-én kelt baleseti járadék igényére 1996. december 28-tól 1998. május 31-ig 2. fokozatú baleseti járadékot állapított meg a Nyugdíjfolyósítási igazgatóság az 1997. július 8-án kelt 12-10135/97/03. számú baleseti járadék megállapító határozatával. A 2. fokozatú baleseti járadék az Ebtv. 57. § (2) bekezdése alapján 2 évig jár, az előírt orvosi felülvizsgálat 1998. július 10-én esedékes. 

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa a fenti tényállás alapján alkotmányos jogsérelmet nem állapított meg, a vizsgálatot lezártnak tekinti.

Budapest, 1998. július 7.

Gönczöl Katalin