OBH 7301/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Zsiga Jánosné
Az eljárás megindítása

F. J. panaszos Hivatalunkhoz intézett beadványában a közlekedési szabálysértés miatt indított ügyben eljáró szabálysértési hatóságnak a határidőket be nem tartó késedelmes ügyintézését, s ebben a keretben azt is sérelmezi, hogy a hatóság hallgatását kifogásoló beadványát is válasz nélkül hagyták.  

Mivel az adott esetben felmerült az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság lényegi elemét képező jogbiztonság sérelmével összefüggésben az Alkotmány 8. § (2) bekezdésében rögzített alapjog megsértésének gyanúja, vizsgálatot rendeltem el. 

A tényállás és a vizsgálat megállapításai

F. J. budapesti lakost a Budapesti VI-VII. Kerületi Rendőrkapitányság Központi Közúti Közlekedési Szabálysértési Osztálya, mint I. fokú szabálysértési hatóság az 1996. november 28. napján kelt 09573/96. sz. határozatával a KRESZ 31. § (5) bekezdés c) pontjába ütköző közúti közlekedés rendjének megzavarása szabálysértés elkövetése miatt 15.000 Ft pénzbírsággal sújtotta.
A határozatban foglalt tényállás szerint F.J. panaszos 1996. október 1. napján a Budapest, IV., Váci út Tímár u. kereszteződésében az általa vezetett tehergépkocsival balra bekanyarodása alkalmával nem biztosított elsőbbséget a vele szemben érkező, egyenesen továbbhaladni szándékozó S.T. segédmotorkerékpáros részére. Az ennek folytán bekövetkező ütközés során S.T. könnyű sérülést szenvedett. A járművekben anyagi kár keletkezett.

F.J.-nak a törvényes határidőn belül előterjesztett kifogása alapján az előbb említett hatóság az 1997. január 6. napján kelt fenti számú határozatával a korábbi határozatát annyiban módosította, hogy a pénzbírság összegét 7.000 Ft-ra mérsékelte.

Panaszosnak az utóbbi határozat ellen a törvényben biztosított 15 napi határidőn belül fellebbezése alapján másodfokon eljáró Budapesti Rendőr-főkapitányság Igazgatásrendészeti Főosztály Jogorvoslati Alosztálya az 1997. június 3. napján kelt 176-00924 számú határozatával a kiszabott pénzbírság összegét 5.000 Ft-ra mérsékelte.

A szabálysértésekről szóló 1968. évi I. törvény 69. § (2) bekezdésében foglalt rendelkezés szerint a másodfokú szabálysértési hatóságnak az érdemi határozatot harminc napon belül meg kell hoznia.
A rendelkezésre álló adatokból megállapíthatóan a panaszos a részére 1997. január 15. napján kézbesített elsőfokú határozat elleni 1997. január 24. napján postára adott - fellebbezése folytán az ezen hó végén felterjesztett iratok alapján másodfokon eljáró szabálysértési hatóság az utóbb idézett jogszabályi előírást megszegte akkor, amikor - egyéb, közbenső intézkedés hiányában - az érdemi határozatát jóval az említett határidőn túl, 1997. június 3. napján hozta meg. Ez az eljárás pedig az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében megfogalmazott jogbiztonság követelményének sérelme folytán egyben alkotmányos visszásságot okozott annak ellenére, hogy a másodfokú szabálysértési hatóság - a szabálysértési felelősségét egyébként elismerő - panaszos fellebbezésének helytadva a pénzbírság összegét tovább mérsékelte. Szabálysértés esetében az ilyen jellegű mulasztásnak azért van fokozottabb jelentősége, minthogy az 1968. évi I. törvény 10. és 12. §-ai az elévülés tekintetében a büntetőeljárási törvény előírásainál lényegesen szűkebb keretek közé korlátozott határidőket állapítanak meg, köztük azt, hogy a cselekmény elkövetésétől számított két év elteltével már semmiféle felelősségre vonásnak nem lehet helye.

A feltárt alkotmányos visszásság orvoslása érdekében az 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdésében biztosított jogkörömben a következő

a j á n l á s t

teszem a Budapesti Rendőrfőkapitánynak, mint az alkotmányos visszásságot előidéző szerv vezetőjének, hogy utasításadási jogkörében tegyen intézkedést arról, hogy a szabálysértések jövőbeli elbírálására a hatályos szabálysértési törvény által megszabott határidő keretei között kerüljön sor.  

Budapest, 1998. március 23.

Gönczöl Katalin