OBH 7230/1997., 8404/1997., 8918/1997., 452/1998., 488/1998., 489/1998., 526/1998., 730/1998., 876/1998., 1106/1998., 1409/1998., 1460/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Kardos Gábor

Az eljárás megindulása:

	Panaszosok azért fordultak Hivatalomhoz, mert sérelmezték, hogy ők, illetve szüleik az 1946. évi magyar-csehszlovák lakosságcsere egyezmény alapján kerültek Magyarországra és elveszett javaikért a Magyar Állam nem kárpótolta őket. A felsorolt panaszokat azonos tartalmukra figyelemmel egyesített eljárásban vizsgáltam.

A vizsgált alkotmányos jogok:

	- A jogállamhoz, illetve az ebből eredő jogbiztonsághoz való jog [Alkotmány 2. § (1) bekezdése],
	- A tulajdonhoz való jog [Alkotmány 13. §],
	- Az öröklés joga [Alkotmány 14. §],
	- A nemzetközi jogi kötelezettségek és a belső jog összhangjához való jog [Alkotmány 7. §].

Az alkalmazott jogszabályok:

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény

	16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.

1947. évi XVIII. törvény a Párizsban 1947. február 10-én kelt Békeszerződés becikkelyezése tárgyában

	29. cikk 1. pont: A Szövetséges és Társult Hatalmak mindegyikének jogában áll lefoglalni, felszámolni vagy bármi más intézkedés alá vonni mindazokat a javakat, amely a jelen Szerződés életbe lépése idején saját területén vannak és Magyarország vagy magyar állampolgárok tulajdonai.

	29. cikk 3. pont: A magyar Kormány kötelezi magát, hogy azokat a magyar állampolgárokat, akiknek javait e cikk értelmében elvették és nem adták vissza, kártalanítani fogja.

1946. évi XV. törvény a Magyarország és Csehszlovákia között lakosságcsere tárgyában Budapesten 1946. évi február hó 27. napján kelt magyar-csehszlovák egyezmény becikkelyezéséről

VII. Cikk

	Az áttelepített személyek ingatlanára vonatkozó tulajdonjog átszáll arra az államra, amelyet elhagytak. Annak a kártérítésnek az összegét, amellyel a jogot megszerző állam ezen a címen tartozik, a Vegyesbizottság fogja megállapítani.
	Nem jár kártérítés az ingatlanok 50 hektárt meghaladó része után.
	Az ekként megállapított kártérítési összegek kiegyenlítése a Magas Szerződő Felek között a pénzügyi természetű egyéb követelések és tartozások tárgyában létesítendő egyetemes rendezés keretében fog megtörténni, kivéve azokat a tartozásokat, amelyek a Magyar Köztársaságot a jóvátételi kötelezettségekből kifolyólag (a Moszkvában 1945. évi január hó 20-án aláírt Fegyverszüneti Egyezmény 12. pontja értelmében) terhelik.

A vizsgálat megállapításai:

	A nemzetközi szerződésekkel okozott károk kárpótlásáról szóló törvényt még nem hozták meg. Az Alkotmánybíróság 37/1996. (IX.4.) AB. számú határozatában rámutatott arra, hogy a Párizsi Békeszerződés "29 cikk 3. pontjában a magyar Kormány kötelezte magát, hogy azokat a magyar állampolgárokat, akiknek javait e cikk értelmében elvették és nem adták vissza, kártalanítani fogja. E kötelezettségvállalás belső jogalkotási kötelezettséggel jár, így mindaddig, amíg a nemzetközi jogi kötelezettség és a belső jog összhangja nem valósul meg, a mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenes állapot fennáll."
	Álláspontom szerint a Magyar Állam alkotmányos mulasztása a magyar-csehszlovák lakosságcsere egyezmény tekintetében is fennáll.
	A Párizsi Békeszerződéssel a Szövetséges és Társult hatalmak - közöttük Csehszlovákia is - Magyarországra hárítottak egy olyan kártérítési kötelezettséget, amely az áttelepítettek ingatlanai tekintetében részben átfedi a csehszlovák-magyar szerződés VII. cikkét, amely a csehszlovák állam felelősségét rögzíti. A két kártérítési kötelezettség azonban független egymástól, mert két egymástól független nemzetközi szerződésből ered, ugyanis a csehszlovák-magyar lakosságcsere egyezmény nem lex specialis a Párizsi Békeszerződéshez képest.
	A lex specialis - lex generalis problémája, amelynek lényege, hogy a különös szabály megelőzi az általánosat, csupán az azonos szerződő felek közötti szerződések esetében vetődhet fel, ebben az esetben vitatható. A csehszlovák-magyar szerződés kétoldalú a Párizsi Békeszerződés a Szövetséges és Társult Hatalmak és Magyarország között jött létre, tehát többoldalú egyezmény. Ennek a ténynek nem mond ellent az a körülmény, hogy Csehszlovákia is Szövetséges és Társult Hatalom volt. A lex specialis - lex generalis problémája csupán az azonos tárgyra vonatkozó szerződések esetén áll fenn. A csehszlovák-magyar lakosságcsere egyezmény, azaz maga a lakosságcsere csupán közvetetten származott a háborúból, a közvetlen alapja a két állam akarat-megegyezése. A Párizsi Békeszerződés egyébként nem szól lakosságcseréről.
	Csehszlovákia Szövetséges és Társult Hatalom volt, tehát a területén fellelhető javakra vonatkozik a Párizsi Békeszerződés.
	Megállapítható, hogy a szóba jöhető ingóságok a magyar állampolgárok tulajdonában álltak. Ugyanis az 1945. decemberi Benesi dekrétummal a csehszlovák állampolgárságuktól megfosztott és a Magyarországra áttelepült személyeket a magyar hatóságok folyamatosan magyar állampolgárként regisztrálták.
	A leírtak alapján a magyar-csehszlovák lakosságcsere következtében okozott károk rendezéséről szóló törvény hiánya panaszosoknak az Alkotmány 2. § (1) bekezdése szerinti jogállam, illetve az ebből eredő jogbiztonsághoz, az Alkotmány 13. §-ában biztosított tulajdonhoz, valamint az Alkotmány 14. §-a szerinti és örökléshez való jogával összefüggésben eredményez alkotmányos visszásságot.

Ajánlás:

	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 25. §-ában biztosított jogkörömben eljárva ajánlást teszek a miniszterelnöknek, a külügyminiszternek és az igazságügyi miniszternek arra, hogy a nemzetközi szerződéssel okozott károkért való kárpótlásról rendelkező törvény hatálya - figyelemmel az esetleg korábban közvetve a csehszlovák államtól  kapott kárpótlásra - terjedjen ki a csehszlovák-magyar lakosságcsere egyezmény áldozataira is.

Budapest, 1998. október 15.

Gönczöl Katalin