OBH 6613/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin

Az eljárás megindulása

A panaszos az Országgyűlési Biztos Hivatala Panaszirodáján személyesen eljárva kért segítséget. Panaszos magyar állampolgár. Mivel férje (a szovjet csapatok politikai csoportfőnökségén dolgozott) magyarországi letelepedéséhez a szovjet, illetve orosz hatóságok nem járultak hozzá. Gyermeket várt, ezért 1966-ban kitelepült férjéhez. Ezt követően a TESCO Vállalatnál dolgozott 1996-ig, amikor a vállalat megszüntette moszkvai kirendeltségét. 

A panaszos szerint életkorára tekintettel (sz: 1944. szeptember 5.) korengedményes nyugdíjra lehetett jogosult, ezért kérelmet nyújtott be a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatósághoz. A korengedményes nyugdíjazáshoz szükséges összes feltétellel véleménye szerint rendelkezik, volt munkáltatója vállalta a reá irányuló öregségi korhatár betöltéséig a nyugdíja megtérítését, illetőleg annak egy összegben történő átutalását a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság számlájára.

Kérelmét mind első, mind másodfokon elutasították az érvényben lévő szovjet-magyar szociálpolitikai egyezményre hivatkozással. Bírósághoz ügyvédje tanácsára nem fordult. Az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóságtól kért felülvizsgálatra is elutasító választ kapott. Moszkvában is hiába kérte korengedményes nyugdíja megállapítását, elutasították.

Alkalmazott jogszabályok

A korengedményes nyugdíjazásról szóló 5/1990. (I.18.) MT rendelet 
A Magyar Köztársaság és a Szovjet Szocialista Köztársaságok Szövetsége között a szociális ellátás területén való együttműködés tárgyában Budapest, az 1962. december 20-án kötött egyezmény kihirdetéséről (magyar-szovjet szociálpolitikai egyezmény) szóló 1963. évi 16. tvr.

Megállapított tényállás

A panaszos, aki 1944. szeptember 5-én született magyar állampolgár, állandó moszkvai lakos. A megszűnt, Moszkvában működő TESCO MTE és Kereskedelmi Kft.-vel - munkáltatójával-  kötött megállapodása alapján 1996. október 1-jétől korengedményes nyugdíja megállapítását kérte a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóságtól. 

Az Igazgatóság az 1996. október 22-én benyújtott igényt a B 37-3067/96/9. számú 1997. január 17-én kelt első és az 1997. március 20-án kelt F.124/97, B 37-3067/96/14. számú másodfokú határozatával elutasította a magyar-szovjet szociálpolitikai egyezmény alapján, mert az igénylő állandó lakása nem Magyarországon van.

A panaszos a döntést követően az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság vezetőjéhez fordult. A főigazgató 1996. december 23-án kelt válaszában az Igazgatóság döntésével egyetértett a következő indoklással:
"A korengedményes nyugdíjazásról szóló 5/1990. (I.18.) MT rendelet az adott gazdasági helyzetből adódó problémákat hivatott enyhíteni Magyarországon. A rendelet 5. §-a rendelkezései szerint a korengedményes nyugdíj megállapítására és folyósítására a társadalombiztosítási szabályok rendelkezései az irányadók.
A társadalombiztosításról szóló 1975. évi II. törvény szerint az államközi egyezmény hatálya alá tartozó személyre a törvény rendelkezéseit az egyezmény szabályai szerint kell alkalmazni.
A magyar-szovjet szociálpolitikai egyezmény területi elven alapul. Az ellátásokat mindkét szerződő fél területén szerzett szolgálati idők figyelembevételével annak a szerződő országnak a társadalombiztosítási szerve állapítja meg a saját jogszabályai alapján és a saját terhére, melynek területén a jogosult személy állandó lakóhelye van."

A panaszos a bírói jogorvoslati utat nem vette igénybe. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa a vizsgálat eredményeként megállapította, hogy a nyugdíjbiztosítási szervek törvényesen jártak el a panaszos igényének elbírálásakor, illetve annak elutasításakor.

Az Oroszországgal államutódlás útján hatályban lévő magyar-szovjet szociálpolitikai egyezmény 9. cikke kimondja, hogy a nyugellátást annak a Szerződő Félnek az illetékes szerve állapítja meg és folyósítja saját államának jogszabályai szerint és saját terhére, amelynek területén a jogorvoslatnak a kérelem benyújtásakor állandó lakhelye van.

A korengedményes nyugdíj intézménye nem része az egyezménynek, annak alkalmazását [az 5/1990. (I.18.) MT rendelet, illetve módosításai alapján] az orosz nyugdíjbiztosító szervtől kikényszeríteni, szabályozás hiányában nem lehet.

A T. végrehajtására kiadott (hatályos) 89/1990. (V.1.) MT rendelet 279. § (1) bekezdése kimondja ugyan, hogy kivándorolt, illetve külföldön élő vagy tartózkodó személy nyugellátását a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság bírálja el. Ez azonban egy belső illetékességi szabály arra az esetre, ha egyébként a magyar szervnek kell eljárni. A panaszos ügyében a konkrét szabály (egyezmény) megelőzi a fenti általános szabályt.

A panaszos öregségi nyugdíja megállapítására is (amennyiben az öregségi korhatár betöltésekor is állandó lakhelye nem Magyarországon lesz, hanem Oroszországban a hatályos egyezmény alapján) az orosz nyugdíjbiztosító lesz illetékes.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa alkotmányos jogsérelmet nem állapított meg, vizsgálatot lezártnak tekinti. 

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa a vizsgálat eredményére tekintettel azt is megállapítja, hogy az egyezmény megkötése óta eltelt idő, valamint a megváltozott társadalmi, gazdasági viszonyok indokolttá teszik az egyezmény felülvizsgálatát, melyre felhívja a Külügyminiszter figyelmét.

Budapest, 1998. szeptember 9.

Gönczöl Katalin