OBH 6555/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Zséger Barbara
Az eljárás megindulása

Panaszos a munkanélküli járadék összegére vonatkozó sérelmével kereste meg az Alkotmánybíróságot, majd az állampolgári jogok országgyűlési biztosát.
Megállapított tényállás

Panaszos sérelmezi, hogy a törvény szerint megállapítható munkanélküli járadék összege nagyon alacsony és ezért sérül az Alkotmányban deklarált szociális biztonsághoz való jog. 

A munkanélküliek részére a munkanélküli járadékot A foglalkoztatás elősegítéséről és a munkanélküliek ellátásáról szóló 1991. évi IV. törvényben meghatározott feltételek szerint folyósítják. 
Alkalmazott jogszabályok

1991. évi IV. törvény a foglalkoztatás elősegítéséről és a munkanélküliek ellátásáról

25. § (1) Munkanélküli járadék illeti meg azt, aki
a) munkanélküli,
b) a munkanélkülivé válását megelőző négy éven belül legalább a 27. § (2) bekezdésében meghatározott legkisebb időtartamot munkaviszonyban töltött,
c) öregségi, rokkantsági, baleseti rokkantsági nyugdíjra nem jogosult, továbbá táppénzben nem részesül,
d) munkát akar vállalni, de számára az illetékes munkaügyi központ nem tud megfelelő munkahelyet felajánlani, és
e) elhelyezkedése érdekében a munkaügyi központtal együttműködik.

26. § (1) A munkanélküli járadék összegét a munkanélkülinek a munkanélkülivé válását megelőző négy naptári negyedévben elért átlagkeresete alapulvételével kell kiszámítani. Az átlagkereset számítására a munkajogi szabályokat kell alkalmazni, azzal az eltéréssel, hogy a személyi alapbért a kifizetésének időpontjában érvényes összeggel kell figyelembe venni.
(2) Ha a munkanélküli a munkanélkülivé válását megelőző négy naptári negyedévben több munkaadóval állt munkaviszonyban, a munkanélküli járadék összegét valamennyi munkaadónál elért átlagkereset alapján kell az (1) bekezdés szerint kiszámítani.
(3) Ha a munkanélküli átlagkeresete az (1) bekezdésben meghatározott időszakban nem állapítható meg, a munkanélküli járadék összegét az általa a munkanélkülivé válását megelőzően betöltött utolsó munkakörben, illetőleg az ahhoz hasonló munkakörben elért kereset országos átlaga alapján kell megállapítani.
(4) Az egy napra járó munkanélküli járadék alapja a munkanélküli havi átlagkeresetének harmincad része.
(5) A munkanélküli járadék összege az (1)–(4) bekezdés alapján meghatározott járadékalap 65 százaléka.
(6) A munkanélküli járadék összegének alsó határa megegyezik az öregségi nyugdíj – a munkanélküli járadékra való jogosultság kezdő napján hatályos – legkisebb összegének 90 százalékával, felső határa pedig az így megállapított összeg kétszeresével. A munkanélküli járadéknak a megszüntetését követő 90 napon belül történő ismételt megállapítása esetén alsó határként az öregségi nyugdíjnak a korábbi jogosultság kezdő napján hatályos legkisebb összege 90 százalékát kell figyelembe venni. Ha az (1)–(3) bekezdés szerinti átlagkereset a munkanélküli járadék alsó határánál alacsonyabb, a munkanélküli járadék az átlagkeresettel megegyező összeg.
(7) Amennyiben a munkanélküli járadékra jogosult korábbi munkahelyén rehabilitációs keresetkiegészítésben részesült, úgy annak összegét a munkanélküli járadék alapját képező keresetbe be kell számítani. Az így megállapított munkanélküli járadék összege a keresetkiegészítés (5) bekezdésben meghatározott százalékával arányosan a munkanélküli járadék felső határát meghaladhatja.
Érintett alkotmányos jogok

Alkotmány 70/E. § 

"(1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak.
(2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg."
A vizsgálat megállapításai

Az Alkotmánybíróság 26/1993. (IV. 29.) AB határozata szerint: "Az Alkotmány 70/E. § (2) bekezdésének idézett rendelkezéséből tehát csak az következik, hogy az állam a polgárok megélhetéshez szükséges ellátáshoz való jogaik realizálása érdekében társadalombiztosítási és szociális intézményi rendszert köteles létrehozni, fenntartani és működtetni. Az Alkotmány azonban e rendszerek működésére vonatkozó alapvető elveket és szempontokat már nem határozza meg." 

Az állam tehát az Alkotmány 70/E. §-ában előírt alkotmányos kötelezettségének eleget tesz, ha a megélhetéshez szükséges ellátási jogosultságot, mint a szociális biztonsághoz való jog nevesített tartalmi elemét a nemzetgazdaság lehetőségeihez képest biztosítja. A szociális ellátások mértékének megállapítása a jogalkotók feladata és önmagában az, hogy a kialakított rendszer milyen típusú és mértékű támogatásokat tartalmaz - amennyiben az biztosítja a megélhetéshez szükséges ellátási jogosultságot - nem vezethet alkotmányos visszássághoz.

Alkotmányos visszásság hiányában ajánlástételi jogommal nem élek. 

Budapest, 1998. március 11. 

Gönczöl Katalin