OBH 5804/1997.
az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
jelentése
Előadó: Dr. Garamvári Miklós

A vizsgálat megindítása és a megállapított tényállás

A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert sérelmezte az APEH Dél-Budapesti Igazgatóságának, ÁFA visszaigénylési ügyében követett eljárását.

Az ügyben  a vizsgálatot 1996. július 12-én megindítottam.

A vizsgálat megállapításai, az ügy jogszabályi háttere és az érintett alkotmányos jogok

A rendelkezésemre álló dokumentumok alapján megállapítottam, hogy az első fokú adóhatóság a Panaszosnál az 1996. II. negyedévére vonatkozóan megtartott ÁFA ellenőrzés megállapítása alapján, 1997. április 17-én  kelt, 6367521525. számú határozatával, 38.787.000 .-Ft adóhiányt állapított meg, 19.618.000.- Ft adóbírságot szabott ki, és 9.206.000.- Ft késedelmi pótlékot állapított meg.

A Panaszos a részére nyitva álló törvényes határidőn belül, 1997. április 28-án fellebbezést nyújtott be az APEH Hatósági Főosztályához. 

Az adózás rendjéről szóló, 1990. évi XCI. törvény (a továbbiakban:Art.) 4. § (1) bekezdése szerint, ha e törvény vagy adót, adófizetési kötelezettséget, költségvetési támogatást megállapító törvény másként nem rendelkezik, az adóügyekben az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló törvény (a továbbiakban:Áe.) rendelkezéseit kell alkalmazni. 

Tekintettel arra, hogy az Art. az adóigazgatási eljárásban a fellebbezésről külön nem szól, így arra a fent hivatkozott rendelkezés értelmében az Áe. szabályai irányadóak.  

Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló, 1957. évi IV. törvény 65. § (2) bekezdése szerint a fellebbezést az ügy összes iratával a fellebbezési határidő leteltétől számított nyolc napon belül fel kell terjeszteni a felettes szervhez, kivéve ha a közigazgatási szerv a megtámadott határozatot visszavonja, illetőleg a fellebbezésnek megfelelően módosítja, kijavítja vagy kiegészíti.

Az első fokú adóhatóság mulasztása a már hivatkozott jogszabályokon túlmenően sérti a jogbiztonság alkotmányos követelményét és egyben akadályozza a jogorvoslathoz fűződő alkotmányos alapjog maradéktalan érvényesülését is.

Felelősség terheli a szerv vezetőjét, mert az ügyintézés minden szempontból törvényes bonyolítása a vezető kötelessége.  Ezt támasztja alá az Adó-és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal, fővárosi, megyei igazgatóságai, adófelügyelőségei, valamint az Adóelszámolási Iroda Egységes Iratkezelési Szabályzatát megállapító 20/1990 APEH utasítás 64. §-a is, rögzítve, hogy az ügyintézési határidők betartását az igazgatási vezetők folyamatosan ellenőrzik.

Fentieken túlmenően a 72/1995.(XII.15) AB határozat elvi éllel szögezte le:

" Az államigazgatási eljárást szabályozó törvények nem biztosítanak sem jogorvoslati lehetőséget, sem más hatékony jogi eszközt – még a kérelemre indult eljárásokban sem – az ügyfélnek arra, hogy a közigazgatási határozat meghozatalát – a jogszabályokban előírt elintézési határidő huzamos idejű elmulasztása okán – kikényszeríthesse.

Nincs alanyi joga a kérelmezőnek arra, hogy a közigazgatás hallgatása esetén ügyének eldöntése érdekében valamilyen jogorvoslattal élhessen. A döntés hiánya miatt nem nyújthat be fellebbezést, s nem kérhet bírósági felülvizsgálatot sem. Ezen jogorvoslati eszközök igénybevételét ugyanis a törvények – kiemelten az Áe. 62., 71. és 72. §-ai – csak a már meghozott határozat megtámadása céljából teszik lehetővé.

A közigazgatási szerv kártérítési felelősségének bírósági megállapításából eredő fenyegetettsége ugyan valamelyest a határozat túlzott késedelem nélküli kiadására ösztönöz, de nem általánosan. A kár megtérítésére irányuló követelés ugyanis legfeljebb a mulasztás következményeként keletkezett kár utólagos igénylésére nyújt lehetőséget, magának a jogellenes helyzetnek a megszüntetésére nem.

A közigazgatási eljárásban az ügyintézési határidők betartásának garanciális jelentősége van.

Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogállam fogalmának egyik feltétlen ismérve a jogbiztonság. A jogbiztonságnak viszont elengedhetetlen követelménye, hogy a jogalkalmazói magatartás – adott esetben: az államigazgatás és az önkormányzat döntési feladat- és hatáskörébe tartozó ügy törvényi szabályozás szerinti elintézésének időtartama – előre kiszámítható legyen. 

Az ügyfél közigazgatási határozathozatalra vonatkozó joga nem tehető függővé attól, hogy a közigazgatási szerv milyen időpontban hajlandó dönteni a hatáskörébe utalt ügyben. A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja, azaz illetékességi területén a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon. 

(...) Akár kérelemre, akár hivatalból indul tehát az eljárás, a közigazgatási határozat előírt időben történő kiadása jogos magán- és – közvetlenül vagy közvetve – közérdeket szolgál.

A hivatali mulasztásban megnyilvánuló alkotmányos visszásság  jövőbeni elkerülése érdekében az alábbi ajánlást teszem:

Felkérem az Adó-és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Dél-Budapesti Igazgatóságának vezetőjét, hogy az adózó fellebbezésének felterjesztése érdekében soron kívül intézkedjék, valamint gondoskodjék hivatalában a törvényben rögzített ügyintézési határidők betartásáról.  

Kérem továbbá, hogy ajánlásommal kapcsolatos álláspontjáról, illetve intézkedéseiről az Obtv. 20. § (1) bekezdésében meghatározott 30 napos határidőn belül tájékoztatni szíveskedjen.

Budapest, 1997. július 15.

										Gönczöl Katalin