OBH 5563/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Zséger Barbara

Az eljárás megindulása

A panaszos beadvánnyal fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, melyben sérelmezte, hogy az önkormányzat elutasította a közgyógyellátási igazolvány iránti kérelmét.  

Megállapított tényállás

A vizsgálat során tájékoztatást kértem az érintett önkormányzattól a panaszos szociális ellátás iránti kérelmeinek elintézésével kapcsolatban. A panaszos közgyógyellátási igazolvány iránti kérelmét az önkormányzat 1997. februárjában elutasította, majd a Szociális Iroda vezetője felkérte a Létfenntartási Támogatások Csoportját, hogy vizsgálják meg az egyéb támogatási lehetőségeket. A panaszost az önkormányzat márciusban egy évre élelmiszerutalványban részesítette. 

A panaszos lakásfenntartási támogatás iránti kérelmét az önkormányzat 1997. júniusában arra hivatkozva utasította el, hogy már korábban egész évre szóló rendszeres támogatási formában részesült. 

Alkalmazott jogszabály

1993. évi III. törvény a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról

"49. § (1) A szociálisan rászorult személy részére az egészségi állapot megőrzéséhez és helyreállításához kapcsolódó kiadásainak csökkentésére közgyógyellátási igazolvány (a továbbiakban: igazolvány) állítható ki.
(2) A közgyógyellátási igazolvánnyal rendelkező személy térítésmentesen jogosult a társadalombiztosítás által támogatott egyes gyógyszerekre és gyógyászati segédeszközökre, protetikai és fogszabályozó eszközökre, ideértve ez utóbbiak javításának költségeit is, valamint a járóbeteg szakellátás keretében gyógyfürdőben nyújtott fizioterápiás kezelésre (a továbbiakban együtt: gyógyszer).
50. § (1) Közgyógyellátásra jogosult
a) a bentlakásos gyermek- és ifjúságvédelmi intézményben lakó, az átmeneti gondozott, az átmeneti és tartós nevelésbe vett kiskorú;
b) a 37/A. § (1) bekezdésének a) pontja szerint rendszeres szociális segélyben részesülő;
c) a pénzellátásban részesülő hadigondozott és a nemzeti gondozott;
d) a sorkatonai családi segélyben részesülő;
e) a központi szociális segélyben részesülő;
f) a rokkantsági járadékos;
g) az, aki I., II. csoportú rokkantsága alapján részesül nyugellátásban, baleseti nyugellátásban;
h) az, aki után szülője vagy eltartója magasabb összegű családi pótlékban részesül.
(2) A települési önkormányzat képviselő-testülete az (1) és (3) bekezdésben foglaltakon kívül annak is megállapíthatja a közgyógyellátásra való jogosultságát, aki szociálisan rászorult és gyógyszerköltsége olyan magas, hogy azt létfenntartása veszélyeztetése nélkül nem képes viselni."

Debrecen Megyei Jogú Város Közgyűlésének 9/1993. (IV. 05.) Kr. számú rendelete a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény által szabályozott pénzbeli és természetben nyújtott szociális ellátások helyi szabályairól

"20. § (1) Egyedi közgyógyellátásra jogosult különösen az:
a.) akinek a családjában az egy főre jutó jövedelem a nyugdíjminimum másfélszeresét nem haladja meg, továbbá
b.) aki igazoltan tartós gyógykezelés alatt áll és
c.) akinek a Szt. 49. § (2) bekezdésében meghatározott költsége havi átlagban a család egy főre eső jövedelmének 20 %-át meghaladja.
(2) Nem jogosult egyedi közgyógyellátásra az, akinek az Szt. 49. § (2) bekezdésében meghatározott költsége havi átlagban a nyugdíjminimum 20%-át nem éri el."

Érintett alkotmányos jog

Alkotmány 70/E. § 

"(1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak.
(2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg."

A vizsgálat megállapításai

A szociális törvény rendelkezései szerint alanyi jogon jár közgyógyellátási igazolvány a bentlakásos gyermek- és ifjúságvédelmi intézményben lakó, az intézeti elhelyezett, az intézeti és állami nevelt kiskorúnak; a rendszeres szociális segélyben részesülőnek; a pénzellátásban részesülő hadigondozottnak és a nemzeti gondozottnak; a sorkatonai családi segélyben részesülőnek; a központi szociális segélyben részesülőnek; a rokkantsági járadékosnak; annak, aki I., II. csoportú rokkantsága alapján részesül nyugellátásban, baleseti nyugellátásban; és annak, aki után szülője vagy eltartója magasabb összegű családi pótlékban részesül. A panaszos alanyi jogon nem volt jogosult közgyógyellátási igazolványra. Az önkormányzat rendeletében meghatározott - méltányosságból adható közgyógyellátási igazolvány esetén irányadó - feltételeknek a panaszos körülményei szintén nem feleltek meg.

Az Alkotmánybíróság  26/1993. (IV. 29.) AB határozata szerint: "Az Alkotmány hivatkozott 70/E. § (1) bekezdése szerint a szociális biztonsághoz való jognak – magában az Alkotmányban kiemelt – tartalmi eleme, alkotmányos követelménye, öregség, betegség stb. esetére a megélhetéshez szükséges ellátáshoz való jogosultság biztosítása és garantálása. Ezt az ellátáshoz való jogot az állam a társadalombiztosítás és a szociális intézményrendszerek útján valósítja meg... Az Alkotmány 70/E. § (2) bekezdésének idézett rendelkezéséből tehát csak az következik, hogy az állam a polgárok megélhetéshez szükséges ellátáshoz való jogaik realizálása érdekében társadalombiztosítási és szociális intézményi rendszert köteles létrehozni, fenntartani és működtetni. Az Alkotmány azonban e rendszerek működésére vonatkozó alapvető elveket és szempontokat már nem határozza meg."

A szociális ellátórendszer kialakítása és működtetése tehát az állam alkotmányos kötelezettsége. Az állam ennek a kötelezettségének eleget tesz, ha a szociális ellátás biztosítására megszervezi és működteti a társadalombiztosítás és a szociális támogatások rendszerét. A szociális ellátások mértékének, a hozzájutás feltételeinek és az előnyben részesítés szempontjainak megállapítása a jogalkotók feladata, hiszen az Alkotmány az e rendszerek működésére vonatkozó alapvető elveket és szempontokat nem határozza meg. 

A szociális ellátásról való gondoskodás a települési önkormányzat feladata a helyi közszolgáltatások körében, ezen belül azonban maga határozza meg – anyagi lehetőségeitől függően és a lakosság igényei alapján –, mely feladatokat, milyen mértékben és módon lát el. Kötelező feladat esetén ilyen mérlegelési lehetősége nincs, azt teljesítenie kell, de a teljesítés módja, színvonala tekintetében a kötelező feladat megvalósításánál is rendelkezik önállósággal. A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény szerint a települési önkormányzat köteles gondoskodni a szociális alapellátásról. Az önkormányzat ennek megfelelően megalkotta a szociális ellátásokról szóló rendeletét, rendelkezik az előírt támogatási formákkal. 

A méltányosságból adható közgyógyellátási igazolvány nem tartozik az alanyi jogon járó juttatások közé. A panaszos kérelmének elutasítása az erre vonatkozó jogszabályi előírásoknak megfelelően történt. A szociális biztonsághoz való jog sérülése nem állapítható meg, hiszen az önkormányzat lehetőségeihez képest támogatta a panaszost.

Alkotmányos joggal kapcsolatos visszásság hiányában ajánlástételi jogommal nem élek.

Budapest, 1999. február 22.

Dr. Polt Péter