OBH 5263/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Somosi György

Az eljárás megindítása

Panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosához intézett panaszában előadta, hogy Pécs Megyei Jogú Város Polgármesteréhez több lakótársa nevében beadványt terjesztett elő, melyben a lakóhelyéhez közeli útkereszteződésben a közúti forgalom által keltett zaj- és rezgés nyugalmukat zavaró mértékéről számolt be. A levélben az aláírók a probléma kivizsgálását és a lakóházak védelme érdekében sürgős intézkedést kértek. Ezt követően panaszos a válasz elmaradása miatt a korábbihoz hasonló tartalmú beadványt terjesztett elő, majd mivel válasz továbbra sem érkezett, az Országgyűlési Biztos Hivatalához fordult.

Vizsgálatom során tájékoztatást kértem Pécs Megyei Jogú Város Polgármesterétől a panasszal kapcsolatos álláspontjáról, majd a Polgármester válaszának ismeretében a Környezet- és Természetvédelmi Főfelügyelőség vezetőjétől kértem további felvilágosítást.

A megállapított tényállás

1997. május 23-án a lakók panaszának vizsgálatára a Dél-dunántúli Környezetvédelmi Felügyelőség, az ÁNTSZ Városi Intézete, a Baranya Megyei Állami Közútkezelő Kht., a Pécsi Közüzemi Rt., a Baranya Megyei Közlekedési Felügyelet a Városfejlesztési és Üzemeltetési Iroda összehívására helyszíni szemlét tartott.

A jelentősen megnőtt gépkocsiforgalom káros hatásainak mérséklésére megállapodtak a panaszolt csomópontban a víz, gáz és szennyvíz közműátvágás helyreállításában, a megsüllyedt útburkolat kijavításában. Az út üzemeltetője által elvégeztetett zajvizsgálat során megállapították, hogy a forgalom zajkibocsátása a megengedett határértéket éjszaka max. 8 dB-vel haladja meg.

A Dél-dunántúli Környezetvédelmi Felügyelőség a zajvizsgálat eredménye alapján végrehajtási bírság kiszabása mellett határozattal kötelezte az út üzemeltetőjét a zajtúllépés megszüntetésére. A Baranya Megyei Állami Közútkezelő Kht. a Dél-dunántúli Környezetvédelmi Felügyelőség határozatát megfellebbezte és kérte a határérték 10 db-el való felemelését. E kérelmet a környezetvédelmi hatóság az ÁNTSZ Pécs Városi Intézetéhez tette át, amely azt állásfoglalásában közegészségügyi szempontból nem tartotta lehetségesnek. Ezzel együtt a Felügyelőség másodfokú elbírálásra felterjesztette az ügyet a Környezet- és Természetvédelmi Főfelügyelőségnek.

A Főfelügyelőség a zajkibocsátás csökkentésére kiadott kötelezést helybenhagyta, míg az intézkedési terv benyújtására szóló kötelezést megsemmisítette, mert arra jogszabály nem ad lehetőséget. A másodfokú határozat 1998. március 4-én jogerőre emelkedett.

Az ügy jogszabályi háttere

A zaj- és rezgésvédelemről szóló 12/1983. (V. 12.) MT rendelet 14. § (1) bekezdése szerint meglevő út, vasútvonal, polgári repülőtér forgalma által okozott, az új létesítményekre megengedett zaj-, illetőleg rezgésterhelési határértéket jelentősen túllépő zaj, illetve rezgés csökkentésére az üzemeltetőnek forgalomszervezési és egyéb intézkedéseket kell tennie.

A zaj- és rezgésterhelési határértékek megállapításáról szóló 4/1984. (I. 23.) EüM rendelet 3. számú melléklete a közlekedéstől származó zaj új tervezésű és megváltozott területfelhasználási területeken megengedett egyenértékű A-hangnyomásszintjeit tartalmazza. A közegészségügyi hatóság egyes esetekben - a környezetvédelmi hatóság véleményének figyelembevételével - 5 dB, kivételesen 10 dB túllépést engedélyezhet.

Az érintett alkotmányos jogok

Az Országgyűlési Biztos eljárása során a következő alkotmányos jogokat vizsgálta az üggyel kapcsolatban.

A Magyar Alkotmány 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

A 70/D. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.

A vizsgálat megállapításai

Megállapítottam, hogy a lakók jogos panaszának orvoslása érdekében az illetékes Környezetvédelmi Felügyelőség, figyelemmel a jogszabályban rögzített zajterhelési határértéket meghaladó vizsgálati eredményekre, határozatban kötelezte a Kht-t a határértékek betartására. A Közegészségügyi hatóság a határérték túllépés engedélyezését nem látta lehetségesnek.

A sajnos nem egyedi probléma abból adódik, hogy a technika mai szintjén, meghatározott helyen és embersűrűség mellett bizonyos zavaró hatások elkerülhetetlenek. A felvetett probléma szinte valamennyi nagyobb út közelében élőket is sújtja. A forgalmas közlekedési útvonalak mentén lakóknak nap mint nap el kell viselniük a közlekedés zaját, bűzét. A megnövekedett személygépkocsi, tehergépjármű, illetve autóbusz forgalom lebonyolítására az úthálózat egy része már nem alkalmas, de nem sokkal jobb a helyzetük a vasútvonalak mellett élőknek sem.

Panaszos lakótársaival a közúti forgalom által keltett zaj csökkentése érdekében kért intézkedést Pécs Megyei Jogú Város Polgármesterétől. A polgármester a megismételt kérelemre sem adott választ, ezért panaszos az országgyűlési biztos segítségét kérte. A Hivatal előtt tehát a válasz elmaradása miatt indult meg az eljárás.

A polgármester tájékoztatásából az derül ki, hogy a zajvizsgálat eredményes elvégzéséhez szükséges munkálatok miatt húzódott el az ügy érdemi kivizsgálása. Álláspontom szerint a vizsgálat elhúzódásáról, a megtett, illetve tervezett intézkedésekről tájékoztatni kellett volna panaszost. A rendelkezésemre álló információ szerint ez nem történt meg, azonban a Polgármesteri Hivatal Városfejlesztési és Üzemeltetési Irodája a lakossági bejelentésre a fentebb ismertetett módon eljárt.

A 72/1995. (XII.15.) AB határozat elvi éllel szögezte le:
"Nincs alanyi joga a kérelmezőnek arra, hogy a közigazgatás hallgatása esetén ügyének eldöntése érdekében valamilyen jogorvoslattal élhessen. A döntés hiánya miatt nem nyújthat be fellebbezést, s nem kérhet bírósági felülvizsgálatot sem."

A konkrét ügyben a lakóközösség nevében eljáró panaszos - bár a kérelmet egy ízben megismételte - beadványának az Országgyűlési Biztos Hivatalába történt előterjesztésééig, vagyis 3 hónapon keresztül semmiféle tájékoztatást nem kapott bejelentése sorsáról.

Összességében megállapítottam, hogy a beadvány alapjául szolgáló panasz, vagyis a lakók tájékoztatásának elmaradása valós. Ez a mulasztás érdeksérelmet okozott, továbbá a jogállamiságból fakadó jogbiztonság alkotmányos elvének sérelmével járt. Kétségtelen, hogy a hatóság a lakossági bejelentésre érdemi intézkedést tett, a kérelmezők tájékoztatása azonban kötelessége lett volna.

A visszásság orvoslására az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdése alapján felkérem Pécs Megyei Jogú Város Jegyzőjét, hogy a jövőben gondoskodjon a Hivatalhoz panaszt előterjesztő állampolgárok megfelelő tájékoztatásáról.

Budapest, 1999. február 9.

Gönczöl Katalin