OBH 4676/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Zséger Barbara

Az eljárás megindulása

Panaszos beadvánnyal fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, melyben sérelmezte, hogy az önkormányzat elutasította közgyógyellátási igazolvány iránti kérelmét.

Megállapított tényállás

A vizsgálat során megkerestem az érintett önkormányzatot és tájékoztatást kértem a panasszal kapcsolatban. Panaszos közgyógyellátási igazolvány iránt nyújtott be kérelmet az önkormányzathoz, arra hivatkozással, hogy 67%-os rokkant, feleségével együtt havi nyugdíjuk 32815,-Ft  és havi gyógyszerköltsége 7609 Ft,-. Az önkormányzat azzal az indokkal utasította el a kérelmet, hogy "Az önkormányzat szűkös anyagi helyzete csak a leghátrányosabb anyagi és szociális körülmények között élő kérelmezők esetében engedi meg méltányossági közgyógyellátásra való jogosultság megállapítását."

Érintett alkotmányos jogok

Alkotmány 70/E. § (1)

"A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak."

Alkalmazott jogszabályok

1993. évi III. törvény a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról

"49. § (1) A szociálisan rászorult személy részére az egészségi állapot megőrzéséhez és helyreállításához kapcsolódó kiadásainak csökkentésére közgyógyellátási igazolvány (a továbbiakban: igazolvány) állítható ki.
(2) A közgyógyellátási igazolvánnyal rendelkező személy térítésmentesen jogosult a társadalombiztosítás által támogatott egyes gyógyszerekre és gyógyászati segédeszközökre, protetikai és fogszabályozó eszközökre, ideértve ez utóbbiak javításának költségeit is, valamint a járóbeteg szakellátás keretében gyógyfürdőben nyújtott fizioterápiás kezelésre (a továbbiakban együtt: gyógyszer).
50. § (1) Közgyógyellátásra jogosult
a) a bentlakásos gyermek- és ifjúságvédelmi intézményben lakó, az intézeti elhelyezett, az intézeti és állami nevelt kiskorú;
b) a 37/A. § (1) bekezdésének a)–b) pontja szerinti rendszeres szociális segélyben részesülő;
c) a pénzellátásban részesülő hadigondozott és a nemzeti gondozott;
d) a sorkatonai családi segélyben részesülő;
e) a központi szociális segélyben részesülő;
f) a rokkantsági járadékos;
g) az, aki I., II. csoportú rokkantsága alapján részesül nyugellátásban, baleseti nyugellátásban;
h) az, aki után szülője vagy eltartója magasabb összegű családi pótlékban részesül.
(2) A települési önkormányzat képviselő-testülete az (1) és (3) bekezdésben foglaltakon kívül annak is megállapíthatja a közgyógyellátásra való jogosultságát, aki szociálisan rászorult és gyógyszerköltsége olyan magas, hogy azt létfenntartása veszélyeztetése nélkül nem képes viselni." 

Nyírpazony Község Önkormányzat Képviselőtestületének 4/1993./VI. 17./ számú rendelete 11. §

"(1) Közgyógyellátásra alanyi jogon jogosultak az Sztv. 49. § alapján az Sztv. 50. § (1) bekezdésében felsorolt személyek.
(2) A méltányosságból történő közgyógyellátásra jogosító igazolvány kiadásának feltételei:
- A közös háztartásban élők egy főre jutó havi nettó jövedelme nem éri el a mindenkori öregségi nyugdíj legkisebb összegét, az egyedül élők esetében a mindenkori minimumbér összegét,
- s a havi gyógyszerköltség meghaladja az egy főre jutó havi nettó jövedelem 15%-át." 

A vizsgálat megállapításai

Panaszos sem alanyi jogon - a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény rendelkezései szerint -, sem az önkormányzati rendeletben szabályozott méltányosság alapján nem jogosult közgyógyellátási igazolványra.

Az Alkotmánybíróság  26/1993. (IV. 29.) AB határozata szerint: "Az Alkotmány hivatkozott 70/E. § (1) bekezdése szerint a szociális biztonsághoz való jognak – magában az Alkotmányban kiemelt – tartalmi eleme, alkotmányos követelménye, öregség, betegség stb. esetére a megélhetéshez szükséges ellátáshoz való jogosultság biztosítása és garantálása. Ezt az ellátáshoz való jogot az állam a társadalombiztosítás és a szociális intézményrendszerek útján valósítja meg... Az Alkotmány 70/E. § (2) bekezdésének idézett rendelkezéséből tehát csak az következik, hogy az állam a polgárok megélhetéshez szükséges ellátáshoz való jogaik realizálása érdekében társadalombiztosítási és szociális intézményi rendszert köteles létrehozni, fenntartani és működtetni. Az Alkotmány azonban e rendszerek működésére vonatkozó alapvető elveket és szempontokat már nem határozza meg.... az Alkotmány a szociális biztonsághoz való jog alatt az állampolgárok megélhetéséhez szükséges ellátási jogosultságát nevesíti, amely nem az életszínvonal megőrzésére vonatkozó jogosultságot, hanem – összefüggésben az Alkotmány 17. §-ával – a szociális ellátásra vonatkozó állami kötelezettséget emeli alkotmányos tétellé."

 A szociális ellátórendszer kialakítása és működtetése tehát az állam feladata, erre vonatkozóan alkotmányos kötelezettség terheli. Az államnak az ellátások kialakításánál azonban figyelemmel kell lennie a nemzetgazdaság teherbíró képességére is. Nem sérti a szociális biztonsághoz való jogot és nem vezethet alkotmányos visszássághoz önmagában az, hogy a kialakított ellátási rendszer milyen típusú támogatásokat tartalmaz és hol vonja meg az adható támogatások határát, amennyiben ez nem jelenti az ellátások egy minimális szint alá csökkenését. 

Alkotmányos visszásság hiányában ajánlással nem élek.

Budapest, 1997. október 16.

Dr. Polt Péter