OBH 4401/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr.Kántor Ferenc
Az eljárás megindítása

S. F.-né (panaszos) nemesgulácsi lakos panasszal fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához. Beadványában sérelmezte, hogy "1997. március 8-án kéréssel fordult a Keszthelyi Körzeti Földhivatalhoz" (Földhivatal), hogy a kárpótlási eljárásban általa képviselt I. J.-né kárpótlási kérelmének elbírálásához a Budapest Főváros Kárrendezési Hivatal (Kárrendezési Hivatal) által kért tényeket igazoló iratokat küldje meg részére, azonban a Hivatal az iratoknak csak egy részét - azt is késedelmesen - küldte meg.

Mivel a rendelkezésre álló adatok alapján a jogbiztonság sérelmére lehetett következtetni, vizsgálatot rendeltem el. Az ügy tisztázása céljából megkerestem a Keszthelyi Körzeti Földhivatalt. 

Megállapított tényállás

Panaszost a Kárrendezési Hivatal a 2173/K. iktató számú és 1997. február 24-én kelt levelében hiánypótlásra szólította fel, hogy az általa képviselt kárpótlásra jogosult kérelmének elbírálásához szükséges bizonyítékokat 1997. április 1. napjáig bocsássa a Kárrendezési Hivatal rendelkezésre.

Panaszos - állítása szerint - 1997. március 8-án levélben kereste meg a Földhivatalt, hogy az általa képviselt I. J.-né kárpótlási ügye intézéséhez a Kárrendezési Hivatal által kért bizonyító iratokat bocsássa rendelkezésére. Panaszos beadványában az említett kérését tartalmazó levelére hivatkozik, azonban az említett levelet, valamint annak a földhivatal részére történő megküldését tanúsító postai feladóvevényt beadványához nem csatolta. 

A Földhivatal tájékoztatása és a csatolt előadó-ív másolata tanúsága szerint panaszos 1997. március 8-án nem közvetlenül fordult a Földhivatalhoz. A Földhivatal panaszos kérelméről a Zala Megyei Levéltárhoz panaszos által küldött, majd a Levéltár által a Földhivatalhoz áttett panaszosi kérelem és annak mellékletét képező Kárrendezési Hivatal hiánypótlási felhívását tartalmazó iratból értesült, melynek kelte 1997. március 18. és amelyet 1997. március 20-án iktattak a Földhivatalban. 

A Földhivatal a hiánypótlási felhívásban részletezett, és az irattárában lévő, a vagyoni sérelem elszenvedésének bizonyítására alkalmas iratokat (gyenesdiási 982; 960; 635. számú telekjegyzőkönyvek  és a 3214/1973. sz. ügyirat-másolat) megküldte panaszosnak 1997. április 15. napján, s egyidejűleg arról is tájékoztatta panaszost, hogy a Földhivatal irattárában a Hámos család ingatlanairól csak a megküldött iratok találhatók.  S mivel a Földhivatal a vonyarci 12. számú és a balatongyöröki 477. számú telekkönyvi betétekben felvett ingatlanok esetében az elvétel tényét és jogszabályi alapját igazoló irattal nem rendelkezik, ezért ezeket rendelkezésére bocsátani nem tudja. Panaszos állítása szerint a Földhivatalnál "Semmit sem tettek annak érdekében, hogy az ingatlanok hollétét felkutassák. Így mulasztásukkal a családnak kárt okoztak. Nem tettek meg mindent, hogy jogainkat érvényesíteni tudjuk." 

Panaszos a Földhivatalnak sürgető levelet küldött 1997. április 11-i keltezéssel, melyet a Földhivatalban 1997. április 14-én iktattak. E sürgető levélben panaszos arról tájékoztatta a Földhivatalt, hogy a Kárrendezési Hivatal a hiánypótlás teljesítésére megállapított határidőt 1997. május 2. napjáig meghosszabbította. A Földhivatal panaszost 1997. május 7-én kelt levelében ismételten tájékoztatta, hogy a hiánypótlási felhívásban szereplő tények bizonyítására alkalmas és a Földhivatal irattárában szereplő iratokat 1997. IV. 15-én panaszos részére postázta. 

A jogszabályi háttér és a vizsgálat megállapításai

Panaszos állítása, miszerint 1997. március 8-án levélben kereste meg a Földhivatalt, a rendelkezésre álló iratok alapján nem igazolható. Igazolható viszont, hogy panaszos kérelméről a Földhivatal csak 1997. március 20-án értesült, mely iratokat a Zala Megyei Levéltár tette át a Földhivatalhoz. A Földhivatal, tájékoztatása szerint a panaszos által képviselt kárpótlásra jogosult által elszenvedett vagyoni sérelmet bizonyító okiratokat, melyek irattárában megtalálhatók voltak, panaszos kérelmének iktatását követő 25 napon belül, az ügyintézési határidő megtartásával megküldte.

Panaszosnak az a kifogása, hogy a Földhivatal a hiánypótlási felhívásban szereplő nem minden igazoló okiratot küldött meg panaszos részére és hogy az ingatlanokat a Földhivatal nem kutatta fel, nem alapos. Ugyanis az 1991. évi XXV. törvény 12. §-ának (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy: "A kérelemhez csatolni kell a jogosultságot igazoló valamennyi okiratot vagy annak másolatát, illetőleg ezek hiányában hivatkozni kell az egyéb bizonyítási eszközökre."

Az idézett törvényhely szövegéből az következik, hogy a kárpótlás iránti kérelemben megjelölt sérelem elszenvedését a kérelmezőnek kell bizonyítani az igazoló okiratok csatolásával, ezek hiányában pedig hivatkoznia kell az egyéb bizonyítékokra. Panaszos, aki a kérelmezőt a kárpótlási eljárásban képviselte, említett törvényi kötelezettségét elmulasztotta. Ezért került sor a hiánypótlási felhívás kibocsátására. 

Az idézett törvény végrehajtására kiadott 104/1991. (VIII.3.) kormányrendelet 17. §-ának (2) bekezdése rögzíti, hogy: "Az államigazgatási szerv, az önkormányzat jegyzője, a gazdálkodó szervezet [Ptk. 685. § c) pont], a levéltár, továbbá minden, ilyen adattal rendelkező jogi személy – ha jogszabály eltérően nem rendelkezik – köteles a kárpótlási kérelem elbírálásához szükséges adatot, okiratot, vagy ennek másolatát – kérelemre – a jogosult rendelkezésére bocsátani." Az idézett rendelkezés szerint a Földhivatalnak mint államigazgatási szervnek csak azokra az iratokra vonatkozóan áll fenn a rendelkezésre bocsátási kötelessége, amely iratokkal a Földhivatal rendelkezik. Panaszos pedig olyan iratot is kért a Földhivataltól, mely a Földhivatalnak nem állt a rendelkezésére, sőt mint az iratokból kiderült, az említett iratok sem a Zala-, sem a Veszprém Megyei Levéltárban nem voltak feltalálhatók.

A sérelem elszenvedése tényének bizonyítását a jogszabály a kérelmező, és nem a Földhivatal kötelességévé teszi. Termőföldek kárpótlásra jogot adó elvétele esetében amennyiben ez a tény a földhivatali iratokkal nem bizonyítható, a kárpótlási eljárás eredményessége érdekében a kérelmezőnek kell bizonyítania - más alkalmas bizonyítékok beszerzésével - a kérelemben megjelölt sérelem elszenvedését. 

A vizsgálat megállapította, hogy a Földhivatal az irattárában fellelhető iratokat határidőben  a  panaszos rendelkezésére bocsátotta, eljárása alkotmányos visszásságot nem idézett elő. Ezért panaszos beadványát alkotmányos visszásság hiányában el kellett utasítani. Jelentésem egy példányának megküldésével panaszost, valamint a Földhivatal vezetőjét is tájékoztattam. 

Budapest, 1998. február 9.

Dr. Gönczöl Katalin