OBH 4248/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése

Az eljárás megindítása

Gy. T. írásban és személyesen tett panaszt dr. Sz. V. közjegyző ellen, közjegyzői hagyatéki eljárás elhúzódása tárgyában.

Panaszos 1994. július 25-én vásárolt meg egy jászárokszállási, (lakóház, udvar, gazdasági épület megjelölésű belterületi) ingatlant.
Az eladók, mint volt örökösök, a következők:

1. P. Ané, Faragó M. 3/8-ad részben
2. J. Dné, Faragó J.  3/8-ad részben
3. Cz. Bné, Faragó V.  2/8-ad részben.

Fent nevezett eladók mind elhunytak, ági rokonok nincsenek.

Özv. Cz. B.nénak (F. V.) - aki 1988-ban hunyt el Jászberényben - a hagyaték-átadó végzése nincs meg, ezért nem akar vagy nem tud döntést hozni dr. Sz. V. közjegyző, s emiatt az ő 2/8-ad részét nem jegyzik be a telekkönyvbe. A szükséges halotti anyakönyvi kivonatokat panaszos személyesen vitte be a közjegyzőhöz, azonban 
- úgy véli -, a közjegyző elutasító magatartást tanúsít vele szemben. Az ügyben a közjegyző asszonytól felvilágosítást kértem.

Megállapított tényállás:

Gy. T. 1994-ben megvásárolta a jászárokszállási 3709 számú tulajdoni lapon 3722 helyrajzi szám alatt felvett ingatlant - a fénymásolatban az iratokhoz csatolt adásvételi szerződés szerint a magukat az ingatlan 1/2 - 1/2 arányban tulajdonosának valló J. D.-től és P. A.-nétól, akik időközben meghaltak. Az ingatlan azonban, az adásvételi szerződés megkötésekor 2/8 arányban még, mint az elhalt Cz. Bné tulajdona volt nyilvántartva.
Gy. T. tulajdonjogát, a Cz. Bné tulajdonaként nyilvántartott 2/8 ingatlanhányadra a Földhivatal természetesen nem jegyzi be, Cz. Bné vonatkozásában hagyatéki eljárás lefolytatását kéri.
Cz Bné alaphagyatéki eljárása 1988-ban folyt. Cz. Bné póthagyatéki ügyében a leltárt feltehetően J. D. vetette fel, 1995 októberében a Veresegyházi Polgármesteri Hivatalban. A póthagyatéki iratokat az Önkormányzat dr. Sz. V. közjegyző részére 1996 februárjában küldte meg. A leltár Cz. Bné örököseit nem nevezte meg, csupán azt jelezte, hogy leszármazója nincs. Az alaphagyatéki iratok beszerzését követően derült fény Cz. Bné örököseinek kilétére, ám ugyanekkor 
- születési adataik ismeretében - valószínűvé is vált, hogy Cz. Bné örökösei már meghaltak.
Az eljárás későbbi szakaszában jelentkezett a közjegyzői irodában Gy. T., aki akkor még nem megfelelően körvonalazott hagyatéki hitelezői igényt jelentett be és az üggyel kapcsolatos tájékoztatást követően a későbbiekben megküldte Cz. Bné általa is ismert örökösei halotti anyakönyvi kivonatának egyszerű fénymásolatát, ami az eljáráshoz szükséges anyaggyűjtést megkönnyítette, de nem pótolhatta.
Időközben megállapította a közjegyző, hogy a sorozatosan bekövetkezett elhalálozások miatt Cz. Bné hagyatéka átadására a 6/1958. (VII. 4.) IM rendelet (továbbiakban H.e.) 28. § (4) bekezdése alkalmazásával kerülhet sor, mégpedig öt rendbeli egyesített eljárásban, azaz oly módon, hogy Cz. Bné póthagyatéki eljárásához egyesíti az örökösei és egyik elhalt örököse törvényes örökös házastársának hagyatéki eljárásait, valamint, hogy az egyesített eljárás lefolytatására fent hivatkozott jogszabályhely szerint dr. Sz. V. illetékes.
Az egyesítések érdekében több társhatóság megkeresése vált szükségessé adatszolgáltatás végett, gondoskodni kellett az elhalt örökösök hagyatékával kapcsolatos iratoknak az önkormányzati, illetőleg közjegyzői irattárakból való beszerzéséről, és azon örökhagyók esetében, akikről a beszerzett iratokból kiderült, hogy ismert hozzátartozók nélkül haltak el, a H.e. szerinti hirdetményi eljárást kellett lefolytatni. (Ma már tudjuk, hogy az egyesített hagyatéki eljárásban négy örökhagyó örököse a Magyar Állam.)
A panasszal érintett hagyatéki eljárás tehát folyamatban van, mégpedig 1996 februárja óta, de rendkívüli bonyolultsága miatt (öt rendbeli egyesítés) és váratlan körülmények bekövetkezése miatt (az eljárást vélhetően megindító, jelenleg V. rendű örökhagyó J. D. halála) nem kerülhetett mindeddig sor a hagyaték átadására.
Gy. T.-t a hitelezői igénye bejelentésekor tájékoztatta dr. Sz. V. közjegyző arról, hogy az előtte indított póthagyatéki eljárásban megjelölt hagyatéki vagyon átadására - akkor még csupán vélhetően - többszörösen egyesített eljárásban kerülhet sor és arról is, hogy várhatóan hosszabb időt vesz igénybe mind az adatok, mind a szükséges iratok beszerzése, továbbá arról, hogy tárgyalást fog kitűzni, mely során lehetősége lesz az örökössel hagyatéki hitelezői igénye tárgyában akár egyezséget is kötni. A Panaszost telefonon és levélben többször is tájékoztatta arról, hogy milyen eljárási cselekményeket foganatosított és milyen eljárási cselekmények foganatosítására van még szükség. (Utolsó alkalommal 1997 augusztusában levélben közölte vele, hogy a szükséges iratokat sikerült beszerezni, az ügy tárgyalására várhatóan ez év őszén kerül sor.)
Mivel időközben a H.e. 33. §-ban foglalt kötelezettségének - miszerint: "A közjegyző köteles a hagyatéki tárgyalást úgy előkészíteni, hogy az egy határnapon befejezhető legyen, evégből a tárgyalás határnapjáig beszerzi az eljáráshoz szükséges adatokat és iratokat." - eleget tett, kitűzte a hagyatéki tárgyalás időpontját is, 1997. november 14. napjára, melyre mind a Magyar Államot képviselő Kincstári Vagyoni Igazgatóságot, mind Győri Tibort idézte.
Ezen, a 6/1958. (VII. 4.) IM rendelet 28. § (4) bekezdése alapján öt rendbeli egyesítéssel érintett eljárásban kitűzött hagyatéki tárgyaláson mint a negyed és ötöd rendű örökhagyók vonatkozásában hagyatéki hitelező Gy. T., a szükségképpeni törvényes örökös Magyar Állammal egyezségre jutva peren kívül is elérheti hitelezői igénye kielégítéseképpen azt, hogy a Cz. Bné póthagyatékába felvett ingatlanhányad a tulajdonába kerüljön.
Fentiekben leírtak megfelelően érzékeltetik a panasszal érintett hagyatéki ügy rendkívül bonyolultságát és ennek következtében érdemi döntésre való, a H.e. fentebb idézett 33. szakaszában foglaltaknak megfelelő előkészítésének időigényességét is.

Az ügy jogszabályi háttere:

6/1958. (VII. 4. ) IM rendelet a hagyatéki eljárásról: 28. § (4) bekezdése, valamint a 33. §-ban foglaltak.

Az érintett alkotmányos jog:

1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
13. § (1) bekezdése: A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.

A vizsgálat megállapításai:

Az illetékes közjegyző alkotmányos jogsérelmet nem idézett elő, a panasszal érintett hagyatéki eljárás folyamatban van 1996. február óta, de rendkívüli bonyolultsága (öt rendbeli egyesítés) és váratlan körülmények bekövetkezte, az előkészítés időigényessége miatt (J. D. halála) nem kerülhetett sor mindeddig a hagyaték átadására, a hagyatéki tárgyalás időpontját is kitűzte a közjegyző asszony 1997. november 14. napjára.

A panaszt az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 19. § (2) bekezdése szerint - mint alaptalant - elutasítom.

Az 1993. évi LIX. tv. 19. § (1) bekezdésére hivatkozással a vizsgálat eredményéről panaszost e jelentés egy példányának megküldésével értesítem.

Budapest, 1997.

dr. Polt Péter