OBH 2893/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző : dr. Németh Andrea

Az eljárás megindulása

A panaszos - az "ESÉLY" Közösségfejlesztő és Családsegítő Szolgálat munkatársa - panasszal fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, sérelmezve a Budapest VII. ker. Önkormányzat eljárását ügyfelének rendszeres szociális segély iránti kérelmével kapcsolatban.

A vizsgálat a szociális biztonsághoz való jog érintettsége miatt indult.

A megállapított tényállás 

A panaszos a Szolgálat munkatársaként ügyfelének megbízásából beadványában kifogásolta, hogy ügyfelének rendszeres szociális segély iránti kérelmét a VII. ker. önkormányzat első és másodfokon is elutasította. 

A panaszos ügyfele 1992. márciustól (34 évi külföldi tartózkodás után) állandó bejelentéssel, albérlőként beköltözött egy VII. kerületi lakásba. Amikor jövedelemhiány miatt az albérleti díjat nem tudta fizetni, a főbérlő gyakorta felmondott neki.

Megkeresésemre az önkormányzat jegyzője tájékoztatott arról, hogy a lakcímét a panaszos ügyfele a megkeresés időpontjáig nem szüntette meg, de nyílvántartásuk szerint a nevezett személynek tartózkodási helye nincs a kerületben.

Az elsőfokú határozat a 2/1969. EüM rendelet 3. §-ára valamint a 10/1993. önkormányzati rendelet 2. és 18. §-ára hivatkozva utasította el a rendszeres szociális segély iránti kérelmet.

Alkalmazott jogszabályok

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól

43. § (1) A határozatnak tartalmaznia kell:
c) az indokolásban a megállapított tényállást és az annak alapjául elfogadott bizonyítékokat; az ügyfél által felajánlott, de mellőzött bizonyítást és a mellőzés indokait; az eljárt szakhatóságok megnevezését és azokat a jogszabályokat, amelyek alapján a közigazgatási szerv a határozatot hozta,
 
2/1969. (V. 4.) EüM rendelet a rendszeres szociális segélyről, valamint a vakok rendszeres szociális segélyezéséről
(A rendelet hatálytalan 1997. 01. 01-től. A 3. §. hatálytalan 1992. 07.18-től)

1. § (1) Rendszeres szociális segélyben lehet részesíteni azt a tizennyolcadik életévét betöltött munkaképtelen, illetőleg rokkant személyt, akinek létfenntartását biztosító vagyona nincs, keresete vagy bármely forrásból származó jövedelme - ideértve az esetleges nyugellátást is - megélhetését nem biztosítja, továbbá akinek eltartásáról tartásra köteles és képes házastársa vagy rokona (1952. évi IV. törvény 21. és 32. §, illetőleg VII. Fejezet) vagy az a személy, aki tartási, illetőleg életjáradéki vagy öröklési szerződés alapján erre köteles lenne (1959. évi IV. törvény XLIX., LVI. Fejezet), nem gondoskodik. A megélhetése különösen annak a személynek nem biztosított, akinek jövedelme a mindenkori özvegyi nyugdíj legkisebb összegét nem éri el.

3. § Nem részesülhet rendszeres szociális segélyben az, akinek állandó havi jövedelme a munkaviszonyon alapuló özvegyi nyugdíj legkisebb összegét eléri vagy meghaladja. Ha a segélyre szoruló háztartásában több olyan személy él, akinek eltartásáról a segélyben részesülő köteles gondoskodni, ezt az értékhatárt családtagonként a 2. § (3) bekezdésében meghatározott összeggel emelni kell. Az értékhatár megállapításánál a családi pótlékot, valamint az esetleges természetbeni szociális juttatások (étkezés, tüzelő, öregek napközi otthonában kapott szolgáltatások stb.) értékét nem lehet számításba venni.

A 10/1993. számú önkormányzati rendelet

18. §. (1) A rendelet hatálya a VII. kerületben élő, állandó bejelentett lakcímmel rendelkező személyekre terjed ki.

146/1993. (X. 26.) Korm. rendelet a polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló 1992. évi LXVI. törvény végrehajtásáról

34. §. (3) Ha a jegyző a bejelentkezés elfogadása után állapítja meg, hogy a bejelentett lakcím nem valós, a lakcímet a nyilvántartásban "fiktív" jelzéssel szerepelteti mindaddig, amíg a polgár valós lakcímét be nem jelenti.

A vizsgálat megállapításai

A vizsgálat megállapította, hogy a 2/1969. EüM rendelet 1. §. (1) bekezdése az önkormányzat diszkrecionális jogaként rögzíti a rendszeres szociális segély juttatását. Vagyis az önkormányzatnak nem kötelezettsége, hanem jogosultsága, lehetősége, meghatározott feltételek megvalósulása esetén a kérelmezőnek segélyt nyújtani.

A vizsgált ügyben az önkormányzat 10/1993. rendeletének 18. §. (1) bekezdése értelmében a rendelet hatálya a kerületben élő, állandó bejelentett lakcímmel rendelkező személyekre terjed ki. Arra hivatkozással, hogy a panaszos ügyfelének bejelentett állandó lakcíme fiktív, így nem tartozik az önkormányzati rendelet hatálya alá, utasította el az önkormányzat a rendszeres szociális segély iránti kérelmet.

A vizsgálat az elsőfokú határozat tartalmát illetően - figyelemmel arra is, hogy a 2/1969. EüM. rendelet 1. §. (1) bekezdése az önkormányzat diszkrecionális jogaként rögzíti a rendszeres szociális segély juttatását - alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot nem állapított meg, az önkormányzat a rendszeres szociális segély juttatására vonatkozó hatályos jogszabályok szerint járt el.

A vizsgálat megállapította, hogy az elsőfokú határozat az indoklás részében olyan jogszabályra hivatkozik - a  2/1969. EüM. rendelet 3. §-ára - mely 1992. 07. 18-tól hatálytalan.

A fentiek ismeretében a vizsgálat a következőket állapította meg:

Az önkormányzat határozata nem rendelkezik az 1957. évi IV. tv. 43. (1) bekezdés c. pontjában meghatározott alaki kellékkel, mely szerint a határozatnak tartalmaznia kell azokat a jogszabályokat, melyek alapján a közigazgatási szerv a határozatát hozta, mivel a határozat indoklásában tévesen jelőlték meg a hivatkozott jogszabályt.

A vizsgálat a hibás indoklással kapcsolatban a jogorvoslathoz és a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonsághoz való joggal összefüggésben alkotmányos visszásságot állapított meg.

Ajánlás

Az 1993. évi LIX. törvény 21. §. (1) bekezdésében biztosított jogommal élve:

Felkérem a  Polgármester Urat, hogy a jővőben fokozottan ügyeljen a határozatban foglalt döntés jogszerűségét megalapozó rendelkezések hatályban létének ellenőrzésére.

Kérem a Polgármester Urat, hogy az 1993. évi LIX. törvény 21. §. (2) bekezdésében meghatározott 30 napos határidőn belül álláspontjáról, intézkedéséről értesíteni szíveskedjék.

Budapest, 1999. március 18.

Gönczöl Katalin