OBH 2795/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Almási Eszter

Az eljárás megindulása:

Az állampolgári jogok országgyűlés biztosához intézett beadványában a panaszos kisbabája tragikus elvesztéséről és azt követő számára megmagyarázhatatlan intézkedésekről számolt be. A  magzat a terhesség 29. hetében meghalt, így már csak műtéti beavatkozással sikerült kiemelni édesanyja testéből. A szülők nevet nem adhattak halott gyermeküknek, azonban kötelezték őket az eltemettetésre.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16.§ (1) bekezdése alapján az Alkotmányban deklarált jogállamiság elvének és az emberi méltósághoz való jog érintettsége folytán az ügyben vizsgálatot indítottam.

A megállapított tényállás:

A már nem hatályos egészségügyről szóló 1972. évi II. törvénynek a halottakkal kapcsolatos rendelkezései végrehajtásáról szóló 5/1984. évi (V.27.) EüM. rendelet 1. § (6) bekezdése szerint halva születés (késői magzati elhalálozás) esetén a halottvizsgálatot a szülésnél közreműködő orvos végzi. A 4.§ (1) bekezdése szerint halva született magzat, illetőleg élve született, de 168 órán belül elhalálozott gyermek esetében az erre a célra rendszeresített "Perinatális halottvizsgálati bizonyítványt" kell kiállítani. Ha a magzat 24 hétnél tovább volt az anya méhében, halva születésnek kell az esetet tekinteni. Az 5.§ (3) bekezdés b. pontja szerint a fentebb említett bizonyítványt ki kell adni az eltemettetésre köteles hozzátartozónak. 

A gyermeket – a fogantatástól eltelt időtartamtól függetlenül – élveszülöttnek kell tekinteni, ha az anya testétől történt elválasztása után az életnek bármilyen jelét adta.

Az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény szerint perinatális halál, ha a halál a méhen belül a terhesség 24. hete után következett be, vagy ha a méhen belül elhalt magzat hossza a 30 cm-t vagy tömege az 500 g-ot eléri, valamint amikor a halál az újszülött megszületését követő 168 órán belül következik be, függetlenül az újszülött hosszától vagy tömegétől.

Az anyakönyvekről, a házasságkötési eljárásról és a névviselésről szóló 1982. évi 17. törvényerejű rendelet 5. § (2) bekezdése szerint: "Anyakönyvezni az élveszületett gyermek születését kell."

A Polgári Törvénykönyv 77. § (1) bekezdése szerint: "Mindenkinek joga van a névviseléshez."

Az elhalt személy eltemetésére kötelezettek köréről a temetőről és a temetkezési tevékenységről szóló 10/1970. (IV. 17.) ÉVM- EüM együttes rendelet 11. §-áriak (1)(2) bekezdései rendelkeznek, anélkül azonban, hogy a jogszabály alkalmazása szempontjából az "elhalt" fogalmának definiálása megtörténne. A rendelet azonban a temetők rendjéről szóló rendelkezéseinél kimondja, hogy a "10 éven aluli halottak részére külön sírhelytáblát kell kijelölni. Ki kell jelölni olyan kisebb sírhelytáblát is, ahol a halva születetteket, elvetélt magzatokat és a csonkolt testrészeket temetik el."
Ezen túlmenően külön jegyzéket kell vezetni a temetőben elhelyezett halva született gyermekekről. 

A szabályozás tehát elválasztja a halva születettek fogalmát az elhalt fogalmától.

A népjóléti miniszter állásfoglalása szerint mivel a hatályos szabályozás nem rendezi az "elhalt" fogalmát, halva született magzat esetén felvethető az eltemetetési kötelezettség terjedelmi korlátainak a kérdése.

A minisztérium tájékoztatása alapján a minden jogszabályi alapot nélkülöző, "szokásjogi" természetű jelenlegi gyakorlat az elhalálozás (vetélés) időpontjától függetlenül az egészségügyi szolgáltató feladatává teszi, un. grátis ládás módszerrel az eltemetésről történő gondoskodást. A panaszos esetében ez a gyakorlat nem érvényesült, őt a halva született gyermeke eltemettetésére kötelezték.

A vizsgálat megállapításai:

A temetőről és a temetkezési tevékenységről szóló 10/1970. (IV. 17.) ÉVM- EüM együttes rendelet nem terjeszti ki az elhalt fogalmát a halva születettekre. Megállapítom, hogy a halva született gyermek eltemettetésére a rendelet alapján nem lehet a hozzátartozót kötelezni.

A panaszos esete alapján és a népjóléti miniszter tájékoztatása szerint a gyakorlat nem egységes a halva született csecsemők eltemettetése tekintetében. A jogszabály helytelen értelmezése miatt előfordul, hogy a szülőket kötelezik az eltemettetésre. Megállapítom, hogy a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonsággal összefüggésben alkotmányos visszásságot okoz a szülő minden jogszabályi alapot nélkülöző kötelezése arra, hogy halva született gyermekét eltemettesse.

A halva született csecsemőt a hatályos jogszabályok alapján nem anyakönyvezik. Anyakönyvezni az élveszületetteket kell, azonban az 5/1984. évi (V.27.) EüM. rendelet szabályai kimondják, hogy az élve született, de 168 órán belül elhalálozott gyermek esetében is  "Perinatális halottvizsgálati bizonyítványt" kell kiállítani. Ez a szabályozás ellentétes az 1982. évi 17. törvényerejű rendelet 5. § (2) bekezdésében foglaltakkal, mely szerint: "Anyakönyvezni az élveszületett gyermek születését kell." Ezen túlmenően nem felel meg a Polgári Törvénykönyv azon rendelkezésének, hogy
"Mindenkinek joga van a névviseléshez."

Megállapítom, hogy az Alkotmányban deklarált jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonságot sérti, és a szülő emberi méltósághoz való jogával összefüggésben alkotmányos visszásságot okoz, hogy az élveszületett gyermeket nem anyakönyvezik. 

A vizsgálat során felmerült az a kérdés is, hogy a szülők döntése alapján történhessen intézkedés a névadásra abban az esetben, ha a gyermek halva születik, viszont a szülő ragaszkodik az eltemettetéséhez. Ilyen esetben az  emberi máltósághoz való jog tekintetében az alkotmányos joggal kapcsolatos visszásság veszélye áll fenn. A halvaszületetteknél az anyakönyvezésre nincs lehetőség, ez azonban nem kell, hogy megfossza a szülőt a névadás jogától. 

Ajánlás:

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvényben foglalt felhatalmazás alapján az ügyben a következő ajánlásokat teszem:

1.)
	Felkérem az egészségügyi minisztert, hogy az egyértelmű és egységes joggyakorlat érdekében gondoskodjon az eltemettetési kötelezettségre vonatkozó rendelet szabályainak betartatásáról, valamint

az 5/1984. évi (V.27.) EüM rendelet módosításával, figyelemmel az 1982. évi 17. törvényerejű rendelet szabályaira, biztosítsa az élveszületettek anyakönyvezését. 

2.)
Felkérem a belügyminisztert, hogy az egészségügyi miniszterrel együttműködve        mérlegelje a halvaszületetteknél a névadás lehetőségének biztosítását, esetlegesen a névre kiállított perinatális halottvizsgálati bizonyítvány bevezetésével.

Budapest, 1998. október 29.

Dr. Polt Péter