OBH 2397/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Simon János

Az eljárás megindulása:
	A panaszos ügyvéd, aki - adócsalás és más bűncselekmények elkövetésének alapos gyanúja miatt előzetes letartóztatásban lévő - védence érdekében fordult Hivatalunkhoz. Beadványához mellékelte a Fővárosi Főügyészséghez címzett beadványát is, melyben konkrét ügyben sérelmezetek mellett, kifejtette más nyomozati eljárásokban a védői tevékenysége akadályozásával kapcsolatos tapasztalatait is.
	Tekintettel arra, hogy a jelzett sérelmek összefüggnek a Magyar Köztársaság Alkotmánya 57.§ (3) bekezdésében biztosított védelemhez való joggal a vizsgálatot  az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése alapján megindítottam. Ennek során a törvény 18. § (2) bekezdése alapján bekértem a  Főügyészséghez címzett beadvánnyal kapcsolatos állásfoglalást és tájékoztatást kértem a Legfőbb Ügyésztől a védői tevékenység akadályozásával kapcsolatos tapasztalataikról.
 
A megállapított tényállás:
	A panaszos védence ellen adócsalás és más bűncselekmények elkövetésének alapos gyanúja miatt a BRFK a 136-IV-252 Bü. szám alatt nyomozást folytatott. A Fővárosi Főügyészség elfogató parancsot bocsátott ki ellene, mely alapján az Interpol Magyar Nemzeti Iroda közreműködésével nemzetközi körözését rendelték el. Az osztrák hatóságok jelzései alapján a magyar hatóságok 1996 szeptember 7.-én a határon elfogták, őrizetbe vették, majd a bíróság előzetes letartóztatását rendelte el, amit egy alkalommal a Bk. 1677/1996/2 számú végzésével meg is hosszabbított. Az előzetes letartóztatást a Fővárosi Főügyészség 1997. március 3.-án megszüntette.
	A panaszos a főügyészséghez címzett beadványában azt sérelmezte, hogy védencének nem volt érdemi gyanúsítotti kihallgatása, a gyanúsítása nem volt konkrét, a bűncselekmény elkövetésének alapos gyanúja vele szemben megdőlt, továbbá, hogy védencével szembeni előzetes letartóztatást a beismerő vallomás kikényszerítésére használták fel és sérelmet szenvedett irat-megtekintési, illetve a nyomozati cselekményeknél a jelenléti joga. Felvetette azt is, hogy a gyanúsítotti kihallgatáson nem foglalták jegyzőkönyvbe az útlevél kiadására irányuló kérelmét, illetőleg azt, hogy kevés adatot tartanak nyilván a rendőrségi fogdában az előzetes letartóztatottakról, így beszélőre jelentkezés esetén, azonosításuk nehézkes. Észrevételezte továbbá az előzetes letartóztatást elrendelő, illetve meghosszabbító bírói végzések indokolását és azt, hogy Ő nem kapta meg e végzéseket.  

A vizsgálat megállapításai:
	A megállapított tényállás alapján azt vizsgáltam, hogy a sérelmezett eljárás során biztosított volt-e a panaszos, illetve védence számára a védelemhez való jog, továbbá, hogy a hatóságok eljárása, illetve a Fővárosi Főügyészségnek a panaszos beadványára kifejtett jogi álláspontja megfelelt-e a jogbiztonság követelményének.
	Az Alkotmány 57.§ (3) bekezdése szerint "A büntetőeljárás alá vont személyeket az eljárás minden szakaszában megilleti a védelem joga.." E jogról az Alkotmánybíróság a 25/1991. (V.18.) AB határozatában megállapította, hogy "A védelemhez való jog alkotmányos büntetőeljárási alapelve az eljárás egész menetében számtalan részletszabályban ölt testet. A védelemhez való jog a büntetőeljárás alá vont személy azon jogaiban, illetve a hatóságok azon kötelezettségeiben realizálódik, amelyek biztosítják, hogy a vele szemben érvényesített büntetőjogi igényt megismerje, arról álláspontját kifejthesse, az igénnyel szembeni érveit felhozhassa, a hatóságok tevékenységével kapcsolatos észrevételeit és indítványait előterjeszthesse, továbbá védő segítségét vehesse igénybe. A védelemhez való jog tartalmát képezik a védő azon eljárási jogosítványai, illetve a hatóságok azon kötelezettségei, amelyek részéről a védelem ellátását lehetővé teszik.... A Be 44. § (4) bekezdése szerint a terhelt az ügy iratait a nyomozás befejezését követően megtekintheti. Az iratmegtekintési jog csupán a nyomozás befejezését megelőzően korlátozott. A Be 52. § (3) bekezdése értelmében a védő iratmegtekintési jogára a 44. § (4) bekezdése irányadó. A terhelt és védője tehát a nyomozás befejezését követően minden korlátozás nélkül megtekintheti az ügy iratait." E jog részletes szabályait  a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I.( a továbbiakban: Be.) szabályozza:
6. § (1) A terheltet megilleti a védelem joga.
(2) A hatóságok kötelesek biztosítani, hogy az, akivel szemben a büntetőeljárást folytatják, az e törvényben meghatározott módon védekezhessék.
52. § (2) A védő a nyomozási cselekményeknél akkor lehet jelen, ha ezt a törvény megengedi. A bírósági eljárásban – ha e törvény másként nem rendelkezik – az eljárási cselekményeknél akkor is jelen lehet, ha jelenléte nem kötelező.
(3) A védő iratmegtekintési jogára a 44. § (4) bekezdése irányadó.
(4) A védő az eljárás minden szakaszában indítványokat és észrevételeket tehet, a hatóságtól felvilágosítást kérhet, a tárgyaláson a kihallgatottakhoz kérdést intézhet és felszólalhat.
134. § (1) A védő a gyanúsított és a tanú kihallgatásánál jelen lehet, a kihallgatotthoz kérdéseket intézhet. E jog gyakorlása a gyanúsított, illetőleg a tanú kihallgatását nem késleltetheti.
(3) A gyanúsított, a védő és a sértett jelen lehet a szakértő meghallgatásánál, a szemlénél, a helyszínelésnél, a bizonyítási kísérletnél és a felismerésre bemutatásnál. A felsoroltak értesítése mellőzhető, ha a késedelem veszéllyel jár.
(4) Aki nyomozási cselekménynél a (3) bekezdés értelmében van jelen, indítványt terjeszthet elő és észrevételt tehet.
	A leírtak és a főügyészségtől bekért iratok alapján a védelemhez való jogra és annak gyakorlására vonatkozóan megállapítottam, hogy az eljáró hatóság a panaszos, illetve védence védelemhez való jogát, jogsértően nem korlátozta. Eljárása során folyamatosan biztosította a védő, illetőleg újabb védő meghatalmazását, lehetővé tette, hogy azok a jogszabályban előirt nyomozati cselekményeknél jelen lehessenek, védencük érdekében észrevételeket, indítványokat tehessenek. Indítványaikat a hatóság érdemben elbírálta és annak eredményéről is megfelelően tájékoztatást adott. Biztosított volt az is, hogy e döntések miatt a védő panasszal éljen, és azt, a törvényességi felügyeletet ellátó Fővárosi Főügyészség érdemben felül is vizsgálta. E jog gyakorlati érvényesülésében, ezért alkotmányos visszásság nem állapítható meg. 
	A panaszos beadványaira a Fővárosi Főügyészség a G.11.121/1997. számon válaszolt. Az abban kifejtett nyomozó hatósági eljárásra vonatkozó jogi állásponttal - elfogadva a Legfőbb Ügyész úr véleményét is - egyetértek. Megállapítom, hogy a beadványban sérelmezett cselekményekkel a nyomozó hatóság jogsértően nem korlátozta a védői jogokat ezért eljárása a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével összefüggésben alkotmányos visszásságot nem eredményezett.  Hatáskör hiányában nem vizsgáltam a bíróság által elrendelt és meghosszabbított előzetes letartóztatással kapcsolatos észrevételeket.

Budapest, 1998. május 18.

Dr. Polt Péter