OBH 2313/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Kunné dr. Simonyi Anna

Az eljárás megindulása:

D. A. az Országgyűlési Biztos Hivatala Panaszirodáján előadott panaszában Szeged Megyei Jogú Város jegyzője építési engedély iránti kérelmére vonatkozó eljárásának elhúzódását sérelmezte, s kérte annak megállapítását, hogy ezzel alkotmányos jogai sérültek, valamint, hogy az elhúzódó eljárással építkezési költségei jelentősen megemelkednek.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § /1/ bek. alapján vizsgálatot indítottam, mert felmerült az Alkotmány 2. § /1/ bekezdésben rögzített jogállamiságból fakadó jogbiztonság és az 57. § /5/ bekezdésben biztosított, a jogorvoslathoz fűződő alkotmányos jogelv sérülésének lehetősége.

Eljárásom során vizsgálatot kértem a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Közigazgatási hivatal vezetőjétől.

Alkalmazott jogszabályok:		1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás 						általános szabályairól
					12/1986. (XII. 30.) ÉVM rendelet az építési és a						használatbavételi engedélyezési eljárásról

Érintett alkotmányos jogok:		Alkotmány 2. § /1/ bek. A Magyar Köztársaság 						független, demokratikus jogállam.

					57. § /5/ bek. A Magyar Köztársaságban a törvényben 					meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az 					olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés 					ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. 

Megállapított tényállás:

Panaszos 1995. április 26-án benyújtott építési engedély iránti kérelmét Szeged Megyei Jogú Város jegyzője mint első fokú építésügyi hatóság elutasította. Az ellene benyújtott fellebbezést a Csongrád Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjének elfogultsági kérelme alapján a Környezetvédelmi és Területfejlesztési Minisztérium (továbbiakban: KTM) által kijelölt Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Közigazgatási Hivatal bírálta el, az első fokú határozatot megsemmisítette és az első fokú hatóságot új eljárás lefolytatására utasította.
Az új eljárás során az első fokú hatóság ismételten elutasító határozatot hozott, az ellene benyújtott fellebbezés elbírálásakor a másodfokú hatóság az első fokú határozatot megváltoztatta és az építési engedélyt megadta az 1996. augusztus 9-én kelt határozatával. 
Panaszos az eljárás elhúzódását sérelmezte, mert álláspontja szerint ezzel jelentős anyagi kárt okozott neki az első fokú építésügyi hatóság.

A vizsgálat megállapításai:

 Az építésügyi hatóság a panaszost 19 nappal kérelme benyújtása után, hiánypótlásra hívta fel. (A kérelem benyújtásának dátuma: 1995. április 26.) Mint panaszos a 34347-4/1995. sz. elutasító határozat ellen benyújtott fellebbezésében rögzítette, a teljes hiánypótlási felhívásnak részben annak kézhezvételét követő napon, részben (tulajdoni lap és térképmásolat hiteles példánya) csak július hó közepén tudta teljesíteni. Augusztus közepén az építési jogosultság még nem nyert igazolást, szóbeli tájékoztatásra (felhívásra) kérelmező a hiányzó nyilatkozatot másnap pótolta. Szeptemberben a városi főépítész egyeztetésre hívta be a tervezőt, s annak eredménytelensége után a jegyző felé ismertette azon álláspontját, hogy a tervezett épület nem illik a kialakult környezethez. Ezt követően hozta meg a jegyző elutasító döntését 1995. szeptember 20-án. Mint panaszos fellebbezésének már hivatkozott közlése is tartalmazza, az első fokú döntéshez szükséges iratok július, illetve augusztus 29-én álltak az építésügyi hatóság rendelkezésére. Így megállapítható, egyezően a megyei közigazgatási hivatal 1996. január 11-én kelt határozata indokolási részében foglaltakkal, a 30 napos ügyintézési határidőt a teljesen felszerelt kérelemhez képest megtartotta az első fokú hatóság. A mulasztás elsősorban abban állapítható meg, hogy a haltóság felhívásában nem tért ki valamennyi hiány pótlására. Ugyanakkor elvárható lett volna a tervezőtől (területi főépítészi hivatal munkatársa), hogy az engedély iránti kérelmet annak hiánytalan mellékleteivel nyújtsa be. A szegedi jegyző több eljárási hibát vétett, ezeket azonban az új eljárás során korrigálta. Ezzel mind a jogbiztonsághoz, mind a jogorvoslati joghoz fűződő alkotmányos visszásság orvoslást nyert.
Panaszos beadványában kifogásolta, hogy a tervezett építkezés városképi megjelenése érdekében a városi főépítész állásfoglalását követően nem egyeztetett velük senki. 
Az iratokból megállapítható, hogy építtető és a tervező mereven elzárkóztak a változtatástól (1995. szeptember 5-i ügyféli levél), ezért álláspontom szerint az újabb egyeztetés ebben a kérdésben nem vezetett volna eredményre.
Az új eljárás során az első fokú építésügyi hatóság azzal küldte meg a jogerős határozatot, hogy annak rendelkező részében foglalt feltételekkel nyújtsák be építtetők a műszaki terveket.
Panaszos ezt a felhívást (s a benne adott határidőt) kifogásolta, majd a részletes hiánypótlási felhívás megküldése után nem a teljesítésre törekedett, hanem levelezést kezdeményezett, különböző hivatalokkal (KTM, területi főépítész), s kért jogértelmezést. Figyelemmel arra, hogy kérelmező nem nyújtotta be határidőre a kért iratokat, az új eljárás eredményeképpen ismételten elutasító határozatot hozott a jegyző. Az ismételt fellebbezés alapján az eljárásra kijelölt másodfokú hatóság az első fokú határozatot megváltoztatta és kikötésekkel megadta az építési engedélyt.

A panaszos által hivatkozott KTM levél megállapításaival nem kívánok foglalkozni. Ugyanígy nem tartottam szükségesnek vizsgálni az építési engedélyt - az építkezés elősegítése érdekében mérlegelési jogkörben - megadó másodfokú határozatot sem.
Az eljárás alatt még nem szabályozta külön jogszabály ún. tervtanács létrehozásának lehetőségét. Szükség esetén a főépítész és a tervező szakmai egyeztetése - álláspontom szerint  - nem valósít meg alkotmányos visszásságot.

A  másodfokú  határozat  indokolási  része  részletesen taglalta az eljáró közigazgatási hatóság 
eljárásának hibáit, azon felül külön megállapításokat nem kívánok tenni az ügyben.

A közigazgatási hivatal vezetője arról tájékoztatott, hogy a kért vizsgálatot lefolytatni nem állt módjában - figyelemmel arra, hogy a kijelölés kizárólag a fellebbezési eljárásra vonatkozott. (Ezt a tájékoztatást elfogadtam.)

Tekintettel arra, hogy az építésügyi hatóság eljárásával okozott alkotmányos visszásság orvoslást nyert, külön ajánlást nem teszek.

Tájékoztatom panaszost, amennyiben kárigénye merült fel, azt megállapodás hiányában csak bíróság előtt érvényesítheti.

Budapest, 1998. június 19.

Dr. Polt Péter