OBH 2303/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Zsiga Jánosné
Az eljárás megindítása

K. E. román állampolgár panaszos Hivatalunknál f. évi február 3. napján előterjesztett beadványában azt sérelmezi, hogy az ellene indított büntetőeljárás során az őrizetbe vételkor nyomban kihallgatták, noha ittas állapotban volt, mindemellett sem a román tolmács kirendelésére irányuló kérelmét, sem pedig a kirendelt védővel való kapcsolat felvételére, illetve a házastársa értesítésére irányuló kérését nem teljesítették.

Mivel az adott esetben felmerült az Alkotmány 2. §  (1)  bekezdésében rögzített jogállamiság lényegi elemét képező jogbiztonság követelményének, továbbá az Alkotmány 8. § (1) és (2) bekezdése szerinti alkotmányos joggal összefüggésben az Alkotmány 57. § (3) bekezdésben  előírt védelemhez való jog megsértése, vizsgálatot rendeltem el.

A tényállás és a vizsgálat megállapításai

1./ K. E. panaszos ellen a Budapesti Rendőr-főkapitányságon 136-I-2243/1996. bü. számon emberölés bűntette miatt indult eljárás. Nevezett őrizetbe vételére 1996. december 27. napján 18 óra 45 perckor, míg a kihallgatására december 28. napján 00 óra 25 perckor került sor.

Az őrizetbevétel és a kihallgatás megkezdése közötti időben a panaszost elvitték a Fővárosi Önkormányzat Újpesti Kórházába kézsérülésének ellátására.

A panaszos az 1997. január 2. napján történt folytatólagos kihallgatásakor úgy nyilatkozott, hogy tolmácsot nem igényel, mivel magyar származású és anyanyelvű.

Az iratok tartalmából megállapíthatóan a nyomozó hatóság  a panaszos kirendelt védőjét dr. B.-né dr. H. M. ügyvédet 1996. évi december hó 28. napján, majd 1997. évi január hó 17. napján, illetve április 14. napján értesítette a panaszos folytatólagos kihallgatásáról és az iratismertetésről, de a védő az említett eljárási cselekmények egyikén sem volt jelen, hanem csak a május 12-ei ügyészi kihallgatáson jelent meg.

A panaszos ellen a Fővárosi Főügyészség 1997. évi május hó 14. napján emberölés bűntette miatt vádiratot nyújtott be. Házastársa,a bűncselekmény áldozatának leánya időközben házasságuk felbontására irányuló pert indított.

2./ A Fővárosi Főügyészség főügyész-helyettese által lefolytatott vizsgálat adatai tükrében a következőket állapítottam meg.

Az adott esetben foganatosított őrizetbevétel és az első kihallgatás időpontjai  egybevetése, továbbá az időben későbbi gyanúsítotti vallomásoknak az első vallomással való tartalmi azonossága alapján nem vonható megalapozott következtetés a panaszosnak arra az állítására, amely szerint az első kihallgatásakor "erősen ittas állapotban" lett volna. 

A Be. 80. § (1) bekezdése szerint akkor kell tolmácsot igénybe venni, ha nem magyar anyanyelvű személy az eljárás során anyanyelvét kívánja használni. Ez a rendelkezés a Be. 8. §-a (2) bekezdésében előírt  ahhoz az alapelvhez kapcsolódik, amely szerint a büntetőeljárásban mind szóban, mind írásban mindenki anyanyelvét használhatja.

K. E. panaszos magyar anyanyelvű román állampolgár, aki a nyomozás során fentebb említettek szerinti kihallgatásakor azt a nyilatkozatot tette, hogy nem kér tolmácsot, mivel magyar származású és anyanyelvű. Márpedig a Be.-nek az előzőekben hivatkozott megsértésével kapcsolatos jogkövetkezmények nem az állampolgársághoz, hanem az anyanyelvhez fűződnek.

A panaszos házastársa a jelen büntetőügy sértettjének leánya, aki időközben bontóperi keresetet nyújtott be, ekként tőle lényegében nem volt várható el a panaszossal való kapcsolat felvétele.

Más a helyzet azonban a panaszos kirendelt védőjének a nyomozás során történő részvétele, illetve nevezettnek a panaszossal való kapcsolata kérdését illetően.

A kirendelt védőt a nyomozó hatóság a panaszos folytatólagos kihallgatásáról, majd az iratismertetésről 1996. december 28, majd 1997. január 17., illetve április 14. napján értesítette, ám a védő az értesítése dacára egyik alkalommal sem jelent meg.

A védő ezen mulasztásának a hatályos büntető eljárási  rendelkezések alapján kétségkívül nincsen jogkövetkezménye.

Álláspontom szerint azonban a többszöri értesítés ellenére történt kapcsolatfelvétel hónapokon keresztül történő elmaradása az egyik legsúlyosabb bűncselekménnyel gyanúsított, fogvatartott, tehát személyi szabadságát korlátozó kényszerintézkedés hatálya alatt álló panaszost érintően az Alkotmány 57. § (3) bekezdésében előírt védelem jogának sérelme folytán alkotmányos visszásságot idézett elő. 

Ajánlás

Az ügyvédségről szóló 1983. évi 4. tvr. 16. § (1) bekezdése szerint fegyelmi eljárást az Ügyvédi Kamara elnöke indíthat az ügyvéd tevékenysége miatt.
Dr. B.-né dr. H. M. ügyvédnek fentebb részletezett magatartása a hivatkozott tvr. 14. § (1) bekezdésében meghatározott fegyelmi vétség gyanúját veti fel.

Ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 24. §-ában biztosított jogkörömben nevezett ügyvéd ellen a Budapesti Ügyvédi Kamara elnökénél, mint illetékes szervnél, fegyelmi vétség alapos gyanúja miatt a hatályos Fegyelmi Szabályzat  értelmében eljárást kezdeményezek.

Budapest, 1997. október 6.

Gönczöl Katalin