Az alapvető jogok biztosának
Jelentése
az AJB-7714/2012. számú ügyben

Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna
A vizsgálat megindítása
A Fióka Gyermek- és Ifjúsági Központ (a továbbiakban: gyermekjóléti szolgálat), valamint Budapest, XV. kerület jegyzői gyámhatóságának eljárását sérelmező beadvány szerint a 2008-ban született gyermekét egyedül nevelő édesanya 2012 nyarán munkanélkülivé vált. Állást keresett, és tekintettel arra, hogy a bölcsőde nyári szüneti bezárása miatt nem tudott gyermeke felügyeletéről gondoskodni, a kislány elhelyezését kérte az „Aranyhíd” Gyermekek Átmeneti Otthonába (a továbbiakban: gyermekek átmeneti otthona). A gondozók a gyermeken karmolástól származható nyomokat láttak. A kislány azt mondta, előfordult, hogy édesanyja megszurkálta a kezét. Az anyát a gyámhatóság meghallgatta, a gyermeket védelembe vette, de büntető feljelentést nem tett. A gyermek sérüléséről nem készült látlelet, nem hallgatták meg a korábban vele foglakozó gondozónőket, nem volt esetkonferencia, és nem készült gondozási-nevelési terv sem. A panasz azt is tartalmazta, hogy a gyermekjóléti szolgálat az anyával megalázó módon bánt, július óta nem vihette haza hétvégére gyermekét.
A beadvány alapján felmerült Magyarország Alaptörvényében (továbbiakban: Alaptörvény) nevesített jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelménye, a tisztességes hatósági eljáráshoz való jog, továbbá a gyermeki jogok sérelmének gyanúja. Ezért az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (Ajbt.) 18. § (4) bekezdése alapján – hivatalból – vizsgálatot indítottam.
A gyermekjóléti szolgálat, valamint a gyámhatóság vezetőjétől tájékoztatatást kértem a panaszban foglaltakkal kapcsolatos álláspontjukról, az ügyben tett, vagy tenni kívánt intézkedéseikről. Kértem, hogy az ügyben keletkezett dokumentumokat is bocsássák a rendelkezésemre.

Az érintett alapvető jogok
– A jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye. „Magyarország független, demokratikus jogállam.” (Alaptörvény B) cikk (1) bekezdés)
– A tisztességes eljáráshoz való jog „Mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és ésszerű határidőn belül intézzék.” (Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdés)
– A gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való joga. „Minden gyermeknek joga van a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges védelemhez és gondoskodáshoz.” (Alaptörvény XVI. cikk (1) bekezdés)

Az alkalmazott jogszabályok
1997. évi XXXI. törvény, a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról (továbbiakban: Gyvt.)
2004. évi CXL. törvény, a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól (továbbiakban: Ket.)
2009. évi LXXII. törvény, a hozzátartozók közötti erőszak miatt alkalmazható távoltartásról
149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet, a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (továbbiakban: Gyer.)
331/2006. (XII. 23.) Korm. rendelet, a gyermekvédelmi és gyámügyi feladat- és hatáskörök ellátásáról, valamint a gyámhatóság szervezetéről és illetékességéről (továbbiakban: Gyszr.)
15/1998. (IV. 30.) NM rendelet, a személyes gondoskodást nyújtó gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézmények, valamint személyek szakmai feladatairól és működésük feltételeiről (továbbiakban: NM rendelet)
(A vizsgálatban alkalmazott jogszabályi rendelkezéseket a jelentés melléklete tartalmazza.)

A megállapított tényállás
A gyermekjóléti szolgálat által rendelkezésemre bocsátott iratok szerint az édesanya először 2011 decemberében kereste meg a szolgálatot. Munkája miatt a téli szünet egy részében nem tudta gyermeke felügyeletlét megoldani, ezért néhány napra igénybe vette a gyermekek átmeneti otthonának szolgáltatásait. 
2012 júniusában az anya anyagi és munkahelyi nehézségei miatt ismét a szolgálathoz fordult. Elmondta, hogy lelkileg és anyagilag is a tartalékai végéhez közeledik, szüksége lenne élelmiszerekre és ruhákra. A gyermekjóléti szolgálat több szervet felkért az anya támogatására.
2012 júliusában az anya jelezte, hogy munkája megszűnt, semmilyen jövedelme nincs, nem tudja hogyan fizeti ki a szobabérlők házában a bérleti díjat. A gyermekjóléti szolgálat felajánlotta segítségét a gyermek átmeneti otthonba való elhelyezéséhez, amit az anya nem fogadott el. A gyermek bölcsődéje megoldásként anyaotthoni elhelyezést javasolt, de az édesanya ezzel a lehetőséggel sem kívánt élni.
A gyermekjóléti szolgálat megítélése szerint az anya helyzete a gyermek fejlődését veszélyeztette, ezért a gyámhatóságon védelembe vételi eljárást kezdeményezett. 
A gyámhatóság az ügyben 2012. július 17-én tárgyalást tartott. Az anya nyilatkozott arról, hogy vállalja az együttműködést a gyermekjóléti szolgálattal, a gyermekintézményekkel és a gyámhatósággal. Elmondta, hogy eddig azért utasította el a felajánlott segítséget, mert félt attól, hogy elveszik tőle a kislányt. Elfogadta a gyermek átmeneti otthoni elhelyezését, egyúttal közölte, hogy a hétvégeket az intézményen kívül akarja gyermekével tölteni.
A kislányt július 23-án bevitte az édesanya az átmeneti otthonba. Az átmeneti gondozásról készült egyéni gondozási terv a gondozás várható idejét három hónapban jelölte meg.
A gyermekjóléti szolgálat 2012. augusztus 3-án a szociális központ igazgatóját és szobabérlők házának vezetőjét arra kérte, hogy az édesanya haladékot kaphasson tartozása rendezésére. 
Ugyanezen a napon a gyermekjóléti szolgálat vezetője a gyermek bántalmazására vonatkozó jelzéssel élt. „[…](A gyermek) Nagyon nehezen nyílik meg, de néhány napja elkezdte mondogatni, hogy szóljunk az anyukájának, hogy ne verje meg annyit. Természetesen nem mindig összefüggő, amit mond, de a lényegi tartalma mindig ugyanaz. Azt is elmesélte, hogy volt olyan eset, amikor a bölcsődében valamit mondtak rá a gondozók és akkor szintén kikapott otthon. Azt mondta, hogy a verések után sokáig fáj a keze. Most, hogy nálunk van, még most is fájlalja. Szerinte anyukája egy kés hegyével is szokta bökdösni a kézfejét, ha rosszul viselkedik. Ha ránéz valaki a kézfejére látni lehet rajta a hegeket, amiről mi nem tudjuk megállapítani, hogy mitől származnak.” Az átmeneti otthonban tapasztaltak szerint a gyermek félénk, nyugtalan, korához képest önállótlan.
A jelzésről való tudomásszerzést követően – 2012. augusztus 6-án – a gyámhatóság a gyermekvédelmi szolgálattól a védelembe vételre vonatkozó javaslatot kért. 
2012. augusztus 9-én a gyermekjóléti szolgálat a gyermekbántalmazás gyanúja miatt a gyámhivatalhoz is fordult, az intézkedésről tájékoztatta az átmeneti otthont. 2012. augusztus 28-án a XV. kerületi Nevelési Tanácsadót értesítette a védelembe vételi eljárásról, kérte, hogy a gyermek pszichológiai vizsgálatát soron kívül végezzék el. A nevelési tanácsadó szeptember 13-ára adott időpontot.
A gyermekjóléti szolgálat 2012. augusztus 16-án a gyámhatóságnak megküldte a gyermekről készült adatlapot, javasolta a gyermek védelembe vételét, megnevezte a kirendelhető családgondozót.
A gyámhatóság a gyermek védelembe vétel ügyében 2012. augusztus 23-án tárgyalást tartott. A tárgyaláson az anya, a gyermekjóléti szolgálat családgondozója és az átmeneti otthon vezetője vett részt. Az anya elmondta, hogy soha nem bántotta gyermekét. Nem tartotta indokoltnak, hogy gyermeke továbbra is az átmeneti otthonban maradjon.
2012. augusztus 24-én a gyermek veszélyeztetése ügyében a gyámhivatal is meghallgatta az anyát. Az anya tájékoztatta az ügyintézőt, hogy a gyámhatóságon védelembe vételi eljárás van folyamatban, elmondta, hogy az ügyben pszichológiai vélemény is készül. Minderre tekintettel a gyámhivatal az eljárást a 1/GYH/101529-5/2012. számú, 2012. szeptember 10-én kelt végzésével – a pszichológiai vélemény elkészültéig – felfüggesztette. 
A gyámhatóság 1/SZOC/97853/-11/2012. számú, 2012. augusztus 31-én kelt határozatával a gyermeket védelembe vette. Az anya a határozatot megfellebbezte, a gyámhatóság az iratokat az elbírálásra jogosult hatósághoz felterjesztette. Jelentésem írásba foglalásakor az ügyben jogerős döntés még nem született. 
A gyermekjóléti szolgálat tájékoztatása szerint az anyával szóbeli megállapodást kötöttek arról, hogy óvodába ő viszi a kislányt és ő is hozza el, hétvégén akár egész napra is magával viheti, de az eljárás befejezéséig a gyermek az éjszakákat az átmeneti otthonban tölti. Az anya 2012. szeptember 3-án – a további gondozás megszüntetését kérve – a gyermeket elvitte az átmeneti otthonból. Erre tekintettel a gyermekjóléti szolgálat újabb tárgyalás összehívására kérte a gyámhatóságot. 
Az anya a 2012. szeptember 4-én tartott tárgyaláson úgy nyilatkozott, hogy továbbra is vállalja az együttműködést a gyermekjóléti szolgálattal, a gyermekintézményekkel és a gyámhatósággal, az eljárás befejezéséig tartja magát a szóbeli megállapodáshoz.
Az átmeneti otthon feljegyzése szerint szeptember 4-én az anyát a gyámügy kötelezte a gyermek visszavitelére. Ezt követően egy-egy napra az anya kivitte a gyermeket, de az éjszakákat a kislány az átmeneti otthonban töltötte.
Az anya időközben a Nemzeti és Etnikai Kisebbségi Jogvédő Iroda Másság Alapítványához (NEKI) fordult. Az anya jogi képviselője útján írásban kérte, hogy 2012. október 20-tól 21-ig magával vihesse a gyermeket. Az anya október 20-án napközben elvitte, estére visszavitte a gyermeket. Vasárnap reggel is elment a kislányért és megemlítette, hogy szívesen kivitte volna a gyermeket a hosszú hétvégére. Az ügyeletes gyermekfelügyelő elmondta neki, hogy otthonvezetői utasításra ezt nem teheti meg. Az anya elvitte a kislányt, majd néhány óra múlva telefonált, hogy „közbejött valami”, a gyermeket csak kedden délután viszi vissza.
A gyermek az ígért időpontban visszaérkezett az átmeneti otthonba. A gyermekjóléti szolgálat – figyelemmel arra, hogy a gyermekbántalmazással kapcsolatos szakvéleményt még nem kapta meg, az anya pedig a megállapodást nem tartotta be – a gyámhatóságot azonnali tárgyalás összehívására kérte. 
Időközben elkészült a szakvélemény. A szerint a gyermekeket a „feltett kérdés irányában explorálni nem lehet, mert az édesanyjával való bármilyen kérdésre megriad és leblokkol. A nevelési tanácsadó a gyermek mozgásvizsgálatát és fejlődési ütemének nyomon követését javasolta, valamint felajánlotta a gyermek heti egyszeri pszichológiai gondozását.
2012. október 29-én a gyermekjóléti szolgálat az átmeneti otthont tájékoztatta arról, hogy a gyámhatóság – a folyamatban lévő másodfokú eljárásra tekintettel – nem hív össze tárgyalást. A levél tartalmazza azt is, hogy az édesanya felelőssége, hogy az otthonból – az éjszakákat is beleértve – mikor viszi el a gyermekét.
A gyámhivatal 1/GYH/101529-13/2012. számú, 2012. november 9-én kelt végzésével, a kiskorú veszélyeztetése miatt hivatalból indított eljárását megszüntette. Az eljárás megszüntetését az anya nyilatkozatán kívül a bölcsőde tájékoztatására és a területi védőnői szűrővizsgálat eredményére alapozta. A határozat indoklása tartalmazza azt is, hogy az anya jogi képviselőjének, valamint a gyermekjóléti szolgálat családgondozójának tájékoztatása szerint az anya dolgozik, életkörülményei stabilizálódtak, civil segítői is vannak, gyermekét szeretné hazavinni. A pszichológiai vizsgálatban foglaltak nem alapozzák meg a büntetőfeljelentést. A gyámhivatal minderre tekintettel a védelembe vétel fenntartását javasolta. A gyermekjóléti szolgálat 2012. november 16-án kelt tájékoztatása szerint a kislány a közeljövőben hazakerül.

A vizsgálat megállapításai
1. A hatásköröm tekintetében
A feladat- és hatáskörömet, valamint az ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságaimat az Ajbt. határozza meg. Az Ajbt. 18. § (1) bekezdése szerint az alapvető jogok biztosához bárki fordulhat, ha megítélése szerint  közigazgatási szerv, helyi önkormányzat, nemzetiségi önkormányzat, kötelező tagság alapján működő köztestület, a Magyar Honvédség, rendvédelmi szerv, közigazgatási jogkörben eljáró egyéb szerv e jogkörében, nyomozó hatóság vagy az ügyészség nyomozást végző szerve, közjegyző, törvényszéki végrehajtó, önálló bírósági végrehajtó vagy közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége vagy mulasztása a beadványt tevő személy alapvető jogát sérti vagy annak közvetlen veszélyével jár (a továbbiakban együtt: visszásság), feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. 
Az Ajbt. 18. § (4) bekezdése szerint a hatóságok tevékenysége során felmerült, az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében hivatalból is eljárást folytathatok. A hivatalból indított eljárás természetes személyek pontosan meg nem határozható, nagyobb csoportját érintő visszásság kivizsgálására vagy egy alapvető jog érvényesülésének átfogó vizsgálatára irányulhat.
Az Ajbt. 18. § (1) bekezdésnek a) pontja alapján a jegyzői hatáskörben eljáró gyámhatóság, valamint a gyámhivatal közigazgatási feladatot ellátó szerv.
Az Ajbt. 18. § (2) bekezdés a) pontja kimondja azt is, hogy közszolgáltatást végző szervnek minősül az állami vagy önkormányzati feladatot ellátó szerv.
A Gyvt. meghatározásában a gyermekjóléti szolgáltatás olyan, a gyermek érdekeit védő speciális személyes szociális szolgáltatás, amely a szociális munka módszereinek és eszközeinek felhasználásával szolgálja a gyermek testi és lelki egészségének, családban történő nevelkedésének elősegítését, a gyermek veszélyeztetettségének megelőzését, a kialakult veszélyeztetettség megszüntetését, illetve a családjából kiemelt gyermek visszahelyezését. A gyermekjóléti szolgáltatás biztosítása a települési önkormányzat feladata. 
A hivatkozott jogszabályok alapján a vizsgált szervekre kiterjed a hatásköröm.

2. Az érintett alapjogok tekintetében
Az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdése szerint Magyarország független, demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság több határozatában rámutatott, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. Az Alkotmánybíróság szerint a jogbiztonság az állam kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. Az irányadó alkotmánybírósági tézis szerint a jogállamiság elvéből folyó követelmény a közhatalom, a közigazgatás törvény alá rendeltsége: a közhatalommal rendelkező szervek a jog által megállapított működési rendben, a polgárok számára megismerhető és kiszámítható módon szabályozott korlátok között fejtik ki tevékenységüket. [Vö. 56/1991. (XI. 8.) AB határozat.] Ugyancsak az Alkotmánybíróság szerint, a tisztességes eljárás olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet megítélni. A tisztességes eljáráshoz való jog abszolút jog, amellyel szemben nem létezik mérlegelhető más alapvető jog vagy alkotmányos cél, mert már maga is mérlegelés eredménye. [Vö. 6/1998. (III. 11.) AB határozat és 14/2004. (V. 7.) AB határozat] Olyan jogalkalmazói eljárást foglal magában, amely – a materiális jogállam értékrendjének megfelelően – a demokratikus alkotmányfejlődés során kikristályosodott alapelvek és szabályok alapján zajlik.
Nem hagyható figyelmen kívül, hogy a kiszámíthatóság – beleértve az egységes jogalkalmazást – és az eljárási garanciák biztosítása szorosan összekapcsolódik az egyes alanyi alapjogok, szabadságjogok védelmével, mintegy kölcsönösen feltételezik egymást. Az alapjogok valódi érvényesülését képes kiüresíteni, megbénítani (azaz komolyan befolyásolni) a szabályozás vagy a jogalkalmazás hibáiból, zavarából adódó kiszámíthatatlanság, az eljárásra vonatkozó garanciális szabályok félre tétele, figyelmen kívül hagyása. Érdemes utalni ezzel kapcsolatosan arra az alkotmánybírósági tézisre, amely szerint közvetlen alkotmányi garanciák gazdaságossági és célszerűségi okokból, az eljárás egyszerűsítése vagy az időszerűség követelményének érvényesülése címén sem mellőzhetők. [Vö. 11/1992. (III. 5.) AB határozat, 49/1998. (XI. 27.) AB határozat, 5/1999. (III. 31.) AB határozat.]
Előzőekből következik, hogy jogállamot csak jogállami eszközökkel lehet szolgálni, az egyes jogsértésekre csak jogállami módon, a jogszabályi rendelkezések, az eljárási garanciák maradéktalan betartása mellett, az arra feljogosított szerveknek kell választ adnia.
A gyermek a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges védelemhez és gondoskodáshoz való jogát az Alaptörvény XVI. cikkének (1) bekezdése deklarálja. A gyermeket főszabályként minden olyan alapvető jog megillet, mint bármely más embert, de ahhoz, hogy a jogok teljességével képes legyen élni, biztosítani kell számára az életkorának megfelelő minden feltételt a felnőtté váláshoz. Erre tekintettel kifejezetten a gyermekek jogaként rögzíti a törvény a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges védelemre és gondoskodásra való jogot. E védelemre és gondoskodásra a gyermek mindenkivel szemben igényt tarthat. Ennek megfelelően a gyermek szülei, családja, az állam és a társadalom valamennyi tagja is köteles a gyermek jogait tiszteletben tartani, és a társadalom fennmaradásának zálogaként biztosítani számára a megfelelő fejlődéséhez szükséges feltételeket. A gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való joga az állam kötelességét alapozza meg a gyermek személyiségfejlődése intézményes védelmére. [Vö. 21/19996. (V. 17. ) AB határozat] A gyermek, mint az alapjogok alanya oldalán az életkorból adódó hátrányokat az állam oldaláról az az intézményvédelmi kötelezettség egyenlíti ki, miszerint az államnak aktívan kell cselekednie a gyermekek alapvető jogainak előmozdítása, érvényesülése és védelme érdekében. Ezt az alaptételt megtaláljuk a Gyermekjogi Egyezménynek a preambulumában is, amely rögzíti, hogy a gyermeknek, figyelemmel fizikai és szellemi érettségének hiányára, különös védelemre és gondozásra van szüksége, nevezetesen megfelelő jogi védelemre, születése előtt és születése után egyaránt. 

3. Az ügy érdemében
Vizsgálataimat elsősorban a rendelkezésemre álló iratokra alapozom, továbbá, a hatáskörömet szabályozó törvény bizonyítási eljárás lefolytatását nem teszi számomra lehetővé, annak megállapítására, hogy a gyermekjóléti szolgálat az anyára nyomást gyakorolt, döntéseiben befolyásolta, és/vagy megalázó módon bánt vele, nincs jogi lehetőségem. 
A rendelkezésemre álló dokumentumok alapján megállapítottam, hogy az anya 2012 nyarára kialakult élethelyzete (elvesztette munkahelyét, nem volt jövedelme, fennállt a veszélye annak, hogy gyermekével együtt elveszíti lakhatását) mindenképpen segítséget igényelt. Az anya ekkor visszautasította a gyermekével együtt való anyaotthoni, valamint csupán a gyermek átmeneti gondozását biztosító elhelyezést. Tekintettel arra, hogy a kialakult körülmények a gyermek fejlődését veszélyeztették, a gyermekjóléti szolgálat gyermek védelembe vételére irányuló javaslata – mely hatósági intézkedés célja a gyermek családban való nevelkedésének elősegítése – indokolt volt, alapvető joggal összefüggő visszásságot nem keletkeztetett.
A gyámhatóság a gyermekjóléti szolgálat jelzése alapján a Gyer. 84. § (1) bekezdésben foglalt kötelezettségének eleget téve, a védelembe vételi eljárást lefolytatta. 
A Gyer. 85. § (2) bekezdése szerint, ha a gyermek veszélyeztetettsége fennáll, de a gyermek és szülője nyilatkozatban vállalja a gyermekjóléti szolgálattal való együttműködést és ennek alapján valószínűsíthető a gondozás eredményessége, a jegyző a hivatalból indított eljárást megszünteti, és ezzel egyidejűleg felhívja a gyermekjóléti szolgálatot az alapellátás keretében való segítségnyújtásra. Miután a tárgyaláson az édesanya elfogadta, hogy körülményei rendezéséig a kislány átmeneti otthonba kerül, valamint vállalta a gyermekjóléti szolgálattal való együttműködést, az eljárás megszüntetésének volt helye.
A gyermekek átmeneti otthona a Gyvt. 17. §-ában foglalt jelzési kötelezettségének tett eleget, amikor tájékoztatta a gyermekjóléti szolgálatot a bántalmazás gyanújáról. A gyermekjóléti szolgálat a védelembe vételi eljárás folytatását kérte a gyámhatóságtól, valamint a hozzátartozók közötti erőszak miatt alkalmazható távoltartásról szóló 2009. évi LXXII. törvény 2. §-a alapján – kérve az ügy kivizsgálását – jelzéssel élt a gyámhivatalnál. A szolgálat az NM rendelet 14. § (4) bekezdése alapján intézkedéséről tájékoztatja a gyermekek átmeneti otthonát. 
Tekintettel arra, hogy a gyámhatóság a védelembe vételi eljárásról az újabb jelzés kézhezvételekor még érdemben nem döntött, az eljárást folytatva a gyermekjóléti szolgálattól javaslatot kért. 
A gyámhivatal a családon belüli erőszakra vonatkozó jelzésre hivatalból vizsgálatot indított, az anyát meghallgatta, majd a folyamatban lévő védelembe vételi eljárásra tekintettel, eljárását a Ket. 32. § (1) bekezdése alapján felfüggesztette.
A 2009. évi LXXII. törvény 1. § (1) bekezdésének a) pontja szerint hozzátartozók közötti erőszaknak minősül a bántalmazó által a bántalmazott sérelmére megvalósított, a méltóságot, az életet, a szexuális önrendelkezéshez való jogot, továbbá a testi és lelki egészséget súlyosan és közvetlenül veszélyeztető tevékenység. A törvény nem határozza meg, hogy mi minősül súlyosan és közvetlenül veszélyeztető tevékenységnek. A törvény 3. §-a a gyámhivatalt – mint a családvédelmi koordinációért felelős szervet – jogosítja fel arra, hogy a bántalmazottat, kérelmére, személyesen meghallgassa. Ebben az esetben a bántalmazó meghallgatására is sor kerül azzal, hogy a bántalmazott kérelmére a bántalmazót és a bántalmazottat külön-külön kell meghallgatni. A bántalmazott kérelmére arról is megfelelően gondoskodni kell, hogy a bántalmazó a személyes meghallgatást közvetlenül megelőző és azt közvetlenül követő időben se léphessen kapcsolatba a bántalmazottal. A gyámhivatalnak a bántalmazottat tájékoztatnia kell a lehetőségek szerinti intézkedésekről, jogosultságokról, igénybe vehető szolgáltatásokról. Az elhangzottakat a gyámhivatalnak jegyzőkönyvbe kell foglalnia és – a bántalmazott akaratának figyelembevételével – meg kell tennie a szükséges intézkedéseket a hozzátartozók közötti erőszak megelőzése vagy megszakítása érdekében.
A vizsgált esetben annak a gyanúja merült fel, hogy az édesanya a négyéves gyermekét bántalmazta. A kislány életkora miatt nem tekinthető ítélőképesnek, meghallgatása csak szakértő útján lehetséges, illetve az általa elmondottak valóságtartalmát csak szakértői vizsgálat igazolhatja, vagy cáfolhatja. A gyermek életkora kizárta az előzőekben idézett tájékoztatási kötelezettség teljesítését is.
A gyámhatóság a gyermek bántalmazására vonatkozó jelzés előtt és azt követően is eljárást folytatott. A védelembe vételi eljárást folytató gyámhatóság és a családon belüli erőszakkal kapcsolatban eljáró gyámhivatal jogi lehetőségei a gyermek védelme érdekében nem különböznek egymástól. Mindkét hatóság
– szakértőt rendelhet ki a gyermek és az anya vizsgálatára (erre nem volt szükség, mert – a gyermekjóléti szolgálat kérésére – a nevelési tanácsadó a vizsgálatot elvégeztette, a szakvéleményt elkészítette),
– a gyermek súlyos, azonnali intézkedést igénylő veszélyeztetettsége esetén döntést hozhat a gyermek ideiglenes hatályú elhelyezéséről,
– bűncselekmény gyanúja esetén feljelentést tehet.
Ha a hozzátartozók közötti erőszak elkövetésére megalapozottan lehet következtetni, az ideiglenes megelőző távoltartást a rendőrség nemcsak a gyermekvédelmi hatóságok, hanem a gyermekjóléti szolgálat, vagy a gyermekek átmeneti otthona jelzése alapján is elrendelheti. A gyermekjóléti szolgálat azon törekvése, hogy a gyermek védelme, a legjobb érdekét szolgáló intézkedések megtétele érdekében a vonatkozó jogszabályokban előírt jelzési és együttműködési kötelezettségének maximálisan eleget kívánt tenni, mindenképpen értékelendő. 
Összességében: a védelembe vételi eljárással párhuzamosan kezdeményezett gyámhivatali eljárás indokolatlan volt, figyelmen kívül hagyta a gazdaságossági és célszerűségi szempontokat, így visszásságot okozott a jogállamiságból fakadó jogbiztonsággal összefüggésben. Megjegyzem, hogy a párhuzamos eljárás miatt az amúgy is nehéz élethelyzetben lévő, álláskereső anyának ugyanabban az ügyben mindkét hatóságnál meg kellett jelennie.
A szülői felügyeleti jogot sem a gyermek átmeneti gondozása, sem a védelembe vétel nem érinti, a gyermek kapcsolattartásáról hatóságnak nem kellett rendelkeznie. Az átmeneti gyermekotthon szolgáltatásait igénybevevő szülőnek azonban be kell tartania az intézmény házirendjét. A házirendben meghatározott időben látogathatja gyermekét, viheti el, vagy viheti vissza oda. A szülőnek a gondozó intézményt tájékoztatnia kell arról, hogy a hétvégét a gyerek vele tölti, ahhoz azonban nem kell engedélyt kérnie. Nem kizárt, hogy a szülő szóban, vagy írásban megállapodást kössön az intézménnyel arról, hogy a gyermek az átmeneti gondozás idején az éjszakákat az otthonban tölti. A megállapodás megszegése esetén sincs azonban lehetőség arra, hogy a gyámügy, vagy az intézményvezető utasítására visszatartsák a gyermeket. Ha azonban az átmeneti gondozás ideje alatt nyilvánvalóvá válik, hogy a gyermek családi környezetébe nem térhet vissza, az intézmény köteles a szükséges intézkedések megtétele érdekében értesíteni a gyámhivatalt. [Lásd Gyvt. 47. § (4) bek.]
Mindebből következően megállapítom, hogy a szülői felügyeleti joggal rendelkező szülő hivatkozott tárgykörbe tartozó döntéseinek korlátozása – jogszabályi felhatalmazás hiányában – visszásságot okozott a jogállamiságból fakadó jogbiztonság, valamint a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben. 
Jelentésem írásba foglalásakor a védelembe vétellel kapcsolatban másodfokú eljárás volt folyamatban, így e tárgyban érdemi vizsgálatot nem folytathattam. 
Tekintettel arra, hogy a Gyvt. 68. § (4) bekezdése szerint az egyéni gondozási nevelési tervet a családgondozónak a védelembe vételt elrendelő határozat jogerőre emelkedésétől számított tizenöt napon belül kell elkészítenie, valamint arra, hogy az esetkonferencia tartása a vonatkozó jogszabály szerint csupán lehetőség, a panasz e részében alapvető joggal összefüggő visszásságot nem állapítottam meg. [Lásd NM rendelet 20. § (1) bek.]

Intézkedésem
A jelentésemben feltárt alapvető jogokkal összefüggő visszásságok jövőbeni bekövetkezése lehetőségének megelőzése – az Ajbt. 31. § (1) bekezdése alapján – felkérem az emberi erőforrások miniszterét, hogy – a fővárosi/megyei szociális és gyámhivatalok útján – hívja fel a gyermekjóléti szolgálatok figyelmét az olyan párhuzamos eljárások kezdeményezésének mellőzésére, amelyekben az eljáró szervek ugyanazon eljárási cselekmények lefolytatására jogosultak. Hívja fel az eljáró hatóságok és szolgáltatók figyelmét továbbá arra, hogy a szülői felügyeleti jogot gyakorló szülőt az e tárgykörbe tartozó döntései meghozatalában korlátozni – jogszabályi felhatalmazás hiányában – nem lehet.

Budapest, 2012. december

Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Az alkalmazott jogszabályok
1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról (Gyvt.)
5. § E törvény alkalmazásában n) veszélyeztetettség: olyan – a gyermek vagy más személy által tanúsított – magatartás, mulasztás vagy körülmény következtében kialakult állapot, amely a gyermek testi, értelmi, érzelmi vagy erkölcsi fejlődését gátolja vagy akadályozza,
45. § (1) A gyermekek átmeneti gondozása keretében – kivéve, ha a gyermek átmeneti gondozását családok átmeneti otthona biztosítja – a gyermek testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődését elősegítő, az életkorának, egészségi állapotának és egyéb szükségleteinek megfelelő étkeztetéséről, ruházattal való ellátásáról, mentálhigiénés és egészségügyi ellátásáról, gondozásáról, neveléséről, lakhatásáról (a továbbiakban: teljes körű ellátás) kell gondoskodni. (2) A gyermekek átmeneti gondozását – a szülői felügyeletet gyakorló szülő vagy más törvényes képviselő (a továbbiakban együtt: szülő) kérelmére vagy belegyezésével – ideiglenes jelleggel, teljes körű ellátással kell biztosítani, ha a szülő egészségügyi körülménye, életvezetési problémája, indokolt távolléte vagy más akadályoztatása miatt a gyermek nevelését a családban nem tudja megoldani. A fogyatékos gyermek számára a különleges szükségleteihez igazodó ellátást kell biztosítani. (3) A gyermekek átmeneti gondozásának helyén a gyermek otthontalanná vált szülője is elhelyezhető. A 14. évét be nem töltött gyermeket szüleitől elválasztani csak kivételesen indokolt esetben lehet. A szülő gyermeke ellátásában munkarendjéhez igazodóan részt vesz. (4) A gyermekek átmeneti gondozása során a gyermek iskolai oktatását – lehetőség szerint – iskolaváltás nélkül kell biztosítani. (5) A gyermek átmeneti gondozásának megkezdéséről a szülőjének lakóhelye – ennek hiányában a tartózkodási helye – szerinti gyermekjóléti szolgálatot értesíteni kell. A gyermek átmeneti gondozása megkezdésekor – ha az előreláthatólag harminc napnál hosszabb lesz – el kell készíteni a gyermekre vonatkozó egyéni gondozási nevelési tervet. (6) A gyermekek átmeneti gondozása az alapjául szolgáló ok fennállásáig, de legfeljebb tizenkettő hónapig tart.
46. § (1) A gyermek átmeneti gondozása keretében ideiglenes jelleggel, állapotának megfelelő ellátást és éjszakai bentlakást (a továbbiakban: ideiglenes gondozást) kell biztosítani az olyan gyermek számára, aki lakóhelyéről önkényesen eltávozott, így ellátás és felügyelet nélkül maradt. (2) Az ideiglenes gondozás során fel kell tárni a gyermek felügyelet nélkül maradását előidéző okokat, és egyidejűleg haladéktalanul értesíteni kell a gyermek szülőjét vagy más törvényes képviselőjét, illetve a gyermekjóléti szolgálatot a további átmeneti gondozás vagy más gyámhatósági intézkedés megtétele céljából. (3) A gyermek (2) bekezdésben meghatározott további átmeneti gondozásához minden esetben be kell szerezni a szülő vagy más törvényes képviselő beleegyező nyilatkozatát. (4) A gyámhivatalt értesíteni kell a szükséges hatósági intézkedések megtétele céljából, ha a) a szülő vagy más törvényes képviselő a gyermekéről az ideiglenes gondozásról való értesítést követő három napon belül nem gondoskodik, b) a szülő vagy más törvényes képviselő gyermeke átmeneti gondozásához nem járul hozzá, illetve azt nem kéri, c) a gyermek visszakerülése a szülőjéhez ellentétes a gyermek érdekeivel.
47. § (3) Ha az átmeneti gondozás időtartama eltelt, azonban a gyermek családi környezetébe nem térhet vissza a) az elhelyezés – a szülő vagy más törvényes képviselő kérelmére vagy beleegyezésével – hat hónappal, szükség esetén a tanítási év végéig meghosszabbítható, vagy b) haladéktalanul értesíteni kell a gyámhivatalt, a szükséges intézkedések megtételére. (4) A gyámhivatalt értesíteni kell a szükséges intézkedések megtétele érdekében az átmeneti gondozás időtartamának eltelte előtt is, ha a) nyilvánvalóvá válik, hogy a gyermek családi környezetébe nem térhet vissza, b) a szülő vagy más törvényes képviselő a gyermek átmeneti gondozását ugyanazon intézményben két éven belül másodszor is kéri.
48. § (1) A gyermek átmeneti gondozása megszervezhető a működtető által kijelölt helyettes szülőnél, gyermekek átmeneti otthonában vagy családok átmeneti otthonában. (2) A gyermekek átmeneti házi gondozásaként – a szülő kérelmére – a gyermek saját otthonában történő ellátását gondozó útján kell biztosítani, ha testi vagy lelki betegsége miatt a gyermek ellátása elsősorban helyettes szülőnél történő elhelyezés útján vagy bentlakásos gyermekintézményben nem oldható meg és ha ez a gondozás a gyermek érdekét szolgálja.
68. § (1) Ha a szülő vagy más törvényes képviselő a gyermek veszélyeztetettségét az alapellátások önkéntes igénybevételével megszüntetni nem tudja, vagy nem akarja, de alaposan feltételezhető, hogy segítséggel a gyermek fejlődése a családi környezetben mégis biztosítható, a települési önkormányzat jegyzője a gyermeket védelembe veszi. (6) A védelembe vétel nem érinti a szülő felügyeleti jogát.
72. § (1) Ha a gyermek felügyelet nélkül marad vagy testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődését családi környezete vagy önmaga súlyosan veszélyezteti, és emiatt azonnali elhelyezése szükséges, a települési önkormányzat jegyzője, a gyámhivatal valamint a rendőrség, az idegenrendészeti hatóság, a menekültügyi hatóság, az ügyészség, a bíróság a büntetés-végrehajtási intézet parancsnoksága (a továbbiakban: beutaló szerv) a gyermeket ideiglenesen a) a nevelésére alkalmas, azt vállaló különélő szülőnél, más hozzátartozónál, illetve személynél, vagy ha erre nincs lehetőség, b) a legközelebbi ideiglenes hatállyal elhelyezett gyermekek ellátását is biztosító nevelőszülőnél, vagy ha erre nincs lehetőség – az ideiglenes hatályú elhelyezés biztosítására is kijelölt – gyermekotthonban helyezi el, és erről haladéktalanul értesíti a gyámhivatalt, illetve külföldi állampolgárságú gyermek esetében – ide nem értve a 4. § (1) bekezdésének b) pontja szerinti személyt – a Kormány által kijelölt gyámhivatalt. (2) Az ideiglenes hatályú elhelyezést megalapozó súlyos veszélyeztetettségnek minősül a gyermek olyan bántalmazása, elhanyagolása, amely életét közvetlen veszélynek teszi ki, vagy testi, értelmi, érzelmi vagy erkölcsi fejlődésében jelentős és helyrehozhatatlan károsodást okozhat.
128. § (1) A gyámügyi eljárásban meg kell hallgatni a szülőt és más törvényes képviselőt, a gondozót, a korlátozottan cselekvőképes személyt és az ítélőképessége birtokában levő cselekvőképtelen gyermeket, továbbá minden esetben azt, akivel szemben kötelezettséget kívánnak megállapítani, valamint – szükség szerint – a gyermek más közeli hozzátartozóit. A meghallgatást mellőzni lehet, ha a meghallgatás miatti késedelem elháríthatatlan kárral vagy veszéllyel járna.

2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól (Ket.)
32. § (1) Ha az ügy érdemi eldöntése olyan kérdés előzetes elbírálásától függ, amelyben az eljárás más szerv hatáskörébe tartozik, vagy ugyanannak a hatóságnak az adott üggyel szorosan összefüggő más hatósági döntése nélkül megalapozottan nem dönthető el, a hatóság az eljárást felfüggeszti. Amennyiben a más szerv előtti eljárás megindítására az ügyfél jogosult, erre őt megfelelő határidő kitűzése mellett fel kell hívni. Ha az ügyfél a felhívásnak nem tesz eleget, a hatóság az eljárást megszünteti, vagy a rendelkezésre álló adatok alapján dönt. (8) Az eljárás felfüggesztésekor minden határidő megszakad, és az eljárás felfüggesztésének megszüntetésekor az ügyintézési határidő kivételével újra kezdődik. A felfüggesztés időtartama alatt megtett valamennyi eljárási cselekmény hatálytalan, kivéve azokat, amelyek a felfüggesztési ok megszüntetésére irányulnak.

2009. évi LXXII. törvény a hozzátartozók közötti erőszak miatt alkalmazható távoltartásról
1. § (1) Hozzátartozók közötti erőszaknak minősül a) a bántalmazó által a bántalmazott sérelmére megvalósított, a méltóságot, az életet, a szexuális önrendelkezéshez való jogot, továbbá a testi és lelki egészséget súlyosan és közvetlenül veszélyeztető tevékenység, (2) Bántalmazott az a hozzátartozó, akinek a sérelmére a hozzátartozók közötti erőszakot megvalósítják. (3) Bántalmazó az a cselekvőképes hozzátartozó, aki a hozzátartozók közötti erőszakot megvalósítja, vagy akire tekintettel a hozzátartozók közötti erőszakot más megvalósítja, feltéve, hogy ezzel a bántalmazó egyetért. (4) E törvény alkalmazásában gyermeknek kell tekinteni a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 12. §-a szerinti kiskorút.
2. § (1) A hozzátartozók közötti erőszak megelőzéséhez kapcsolódó feladatot látnak el a törvényben meghatározott alaptevékenységük keretében b) a személyes gondoskodást nyújtó szolgáltatók, így különösen a családsegítő szolgálat, a családsegítő központ, gyermekjóléti szolgálat, gyermekjóléti központ, gyermekek vagy családok átmeneti otthona, (2) Az (1) bekezdésben meghatározott intézmények és személyek kötelesek jelezni a családvédelmi koordinációért felelős szervnek, ha hozzátartozók közötti erőszak veszélyét észlelik.
3. § (1) A családvédelmi koordinációért felelős szerv a bántalmazottat kérelmére személyesen meghallgatja. Ebben az esetben a bántalmazó meghallgatására is sor kerül azzal, hogy a bántalmazott kérelmére a bántalmazót és a bántalmazottat külön-külön kell meghallgatni. A bántalmazott kérelmére arról is megfelelően gondoskodni kell, hogy a bántalmazó a személyes meghallgatást közvetlenül megelőző és azt közvetlenül követő időben se léphessen kapcsolatba bántalmazottal. (6) A családvédelmi koordinációért felelős szerv a személyes meghallgatáson elhangzottakat jegyzőkönyvbe foglalja és – a bántalmazott akaratának figyelembevételével – megteszi a szükséges intézkedéseket a hozzátartozók közötti erőszak megelőzése vagy megszakítása érdekében. (7) A családvédelmi koordinációért felelős szerv az eljárásáról és a feltárt tényekről haladéktalanul tájékoztatja a rendőrséget. 
6. § (1) A hozzátartozók közötti erőszak miatti ideiglenes megelőző távoltartással összefüggő eljárásra a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) rendelkezéseit az alábbi eltérésekkel kell alkalmazni. (2) A rendőrség az ideiglenes megelőző távoltartást a) helyszíni intézkedése során észlelt hozzátartozók közötti erőszakra vonatkozó tények alapján hivatalból, b) a bántalmazott, illetve a bántalmazottnak a Ptk. 685. § b) pontjában meghatározott közeli hozzátartozója és hozzátartozója bejelentése, c) a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló törvényben, valamint a szociális igazgatásról és a szociális ellátásokról szóló törvényben meghatározott munkakörben foglalkoztatott személynek a – feladatai ellátása során tudomására jutott, a hozzátartozók közötti erőszakra vonatkozó tények miatt tett – bejelentése, d) a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló törvény szerint a gyermekvédelmi rendszerhez kapcsolódó feladatokat ellátó egészségügyi szolgáltatást nyújtónak, személyes gondoskodást nyújtó szolgáltatónak, közoktatási intézménynek a – gyermek veszélyeztetettségének megelőzése és megszüntetése érdekében törvényben meghatározott feladatai ellátása során tudomására jutott, a hozzátartozók közötti erőszakra vonatkozó tények miatt tett – bejelentése alapján rendelheti el. (3) A rendőrség az ideiglenes megelőző távoltartást akkor rendeli el, ha az eset összes körülményéből, így különösen a bántalmazó és a bántalmazott által előadott tényekből, a hozzátartozók közötti erőszak helyszínéből, a hozzátartozók közötti erőszakra utaló jelekből, a bántalmazó és a bántalmazott magatartásából és egymáshoz való viszonyából a hozzátartozók közötti erőszak elkövetésére megalapozottan lehet következtetni.

149/1997. (IX. 10.) Korm. Rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (Gyer.)
84. § (1) A jegyző a Gyvt. 17. §-ának (1)-(2) bekezdésében foglalt szervek, személyek jelzése, kezdeményezése, javaslata alapján köteles a védelembe vétel iránti eljárást hivatalból lefolytatni. (2) A gyermekjóléti szolgálat a javaslatára indult védelembe vétel iránti eljárás során a) nyilatkozik az alapellátás eredménytelenségének okáról, a gyermek és a szülő együttműködési készségéről, b) megküldi a gyermekjóléti alapellátás során felvett adatlapot, környezettanulmányt és gondozási tervet, c) véleményt nyilvánít a gyermek veszélyeztetettségének okáról, d) javaslatot tesz a kirendelhető családgondozó személyére, e) javaslatot tesz a Gyvt. 68. § (3) bekezdése alapján szükséges intézkedésekre. (4) A tartózkodási hely szerint illetékes jegyző a védelembe vétel iránti eljárás során köteles beszerezni a lakóhely szerint illetékes jegyzőtől a gyermekre vonatkozó, korábban keletkezett iratokat.
85. § (1) A jegyző a védelembe vétel iránti kérelmet elutasítja, illetve a hivatalból indított eljárást megszünteti, ha a gyermek veszélyeztetettsége nem áll fenn. (2) Ha a gyermek veszélyeztetettsége fennáll, de a gyermek és szülője, illetve családbafogadó gyámja nyilatkozatban vállalják a gyermekjóléti szolgálattal való együttműködést és ennek alapján valószínűsíthető a gondozás eredményessége, a jegyző az (1) bekezdésben foglalt döntésével egyidejűleg felhívja a gyermekjóléti szolgálatot az alapellátás keretében történő segítségnyújtásra. (3) Ha a gyermek veszélyeztetettsége fennáll és az az alapellátás önkéntes igénybevételével sem szüntethető meg – de a gyermeket nem kell a családból kiemelni -, a jegyző a gyermeket védelembe veszi.
86. § (1) A jegyző a védelembe vétel iránti eljárás során tárgyalást tart. (2) A tárgyalást úgy kell megtartani, hogy hozzásegítse a gyermeket és a szülőt, illetve gyámját – ide nem értve a gyermekvédelmi szakellátásban lévő gyermek gyámját – a védelembe vétel okának, céljának és jogkövetkezményeinek megismeréséhez. (3) A tárgyaláson meg kell hallgatni a Gyvt. 128. §-ában meghatározott személyeken túl azt a családgondozót is, aki a gyermek gondozását a védelembe vételt megelőzően segítette. (4) Az eljárás során a gyermeket és a szülőt, illetve családbafogadó gyámját nyilatkoztatni kell arról, hogy vállalják-e a gyermekjóléti szolgálattal az alapellátás keretében való együttműködést. A nyilatkozattétel előtt a gyermeket és a szülőt figyelmeztetni kell az együttműködés hiányában alkalmazható jogkövetkezményekre.

331/2006. (XII. 23.) Korm. rendelet a gyermekvédelmi és gyámügyi feladat- és hatáskörök ellátásáról, valamint a gyámhatóság szervezetéről és illetékességéről
1/A. § A Kormány a hozzátartozók közötti erőszak miatt alkalmazható távoltartásról szóló törvény szerinti családvédelmi koordinációért felelős szervként a városi gyámhivatalt jelöli ki.

15/1998. (IV. 30.) NM rendelet a személyes gondoskodást nyújtó gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézmények, valamint személyek szakmai feladatairól és működésük feltételeiről (NM rendelet)
14. § (4) A gyermekjóléti szolgálat az észlelő- és jelzőrendszer részét képező, a gyermekvédelmi rendszerhez kapcsolódó feladatot ellátó – így különösen a (3) bekezdés a) pontjában meghatározott – személyek és intézmények bármely gyermek veszélyeztetettségével kapcsolatos jelzését fogadja, és a probléma jellegéhez, a veszélyeztetettség mértékéhez, a család szükségleteihez igazodó intézkedést tesz a veszélyeztetettség kialakulásának megelőzése, illetve a veszélyeztetettség megszüntetése érdekében. A gyermekjóléti szolgálat az intézkedéséről tájékoztatja a jelzést tevőt.
20. § (1) Ha a jegyző a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról szóló 149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Gyer.) 85. §-a alapján – a védelembe vétel mellőzésével – felhívta a gyermekjóléti szolgálatot az alapellátás keretében történő segítségadásra, a gyermekjóléti szolgálat felveszi a kapcsolatot a gyermekkel, illetve családjával, és szükség szerint biztosítja a gyermekjóléti szolgáltatást. (2) A gyermekjóléti szolgálat – lehetőség szerint az általa összehívott esetkonferenciát követően – javaslatot tesz a gyermek védelembe vételére, ha a szolgálat előzetesen megkísérelte a veszélyeztetett gyermeknek az alapellátás keretében történő segítését, de az a gyermek vagy a szülő (törvényes képviselő) megfelelő együttműködésének hiánya miatt nem vezetett eredményre.