Az alapvető jogok biztosának
Jelentése
az AJB-7205/2012. számú ügyben

Előadók:         dr. Csóré Erika
dr. Varga Éva Csilla
dr. Vass Veronika
Az eljárás megindulása
A fogvatartottak alapvető jogainak érvényesülését vizsgáló projektem keretében átfogó vizsgálatot rendeltem el a Győr-Moson-Sopron Megyei Büntetés-végrehajtási Intézetben, figyelemmel arra, hogy a megyei előzetesházak zsúfoltságának csökkentését már a korábbi években is kezdeményeztem, valamint ebben az intézetben ombudsmani helyszíni vizsgálat még nem történt.
Vizsgálatomat az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (Ajbt.) 18. § (4) bekezdése alapján, hivatalból folytattam. 
A vizsgálat során a fogvatartotti létszámot, az elhelyezési körülményeket, az intézet és a zárkák állapotát, a szakorvosi, a pszichológusi, az egészségügyi ellátás feltételeit, az oktatást, az élelmezést, a foglalkoztatási lehetőségeket, a szabadulásra felkészítés gyakorlatát, továbbá a nemzetiségi jogok érvényesülését ellenőriztem. Nem kerülte el figyelmemet az állomány élet- és munkakörülményeinek vizsgálata sem.
A helyszíni vizsgálat időpontja: 2012. szeptember 19. napja volt.

Az érintett alapvető jogok 
·	A jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye: „Magyarország független demokratikus jogállam.” [Alaptörvény B) cikk (1) bekezdés] 
·	Az élethez és az emberi méltósághoz való jog: „Az emberi méltósághoz való jog sérthetetlen. Minden embernek joga van az élethez és az emberi méltósághoz, a magzat életét a fogantatástól kezdve védelem illeti meg.” [Alaptörvény II. cikk] 
·	Az egyenlő bánásmód követelménye: „Magyarország az alapvető jogokat mindenkinek bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, fogyatékosság, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül biztosítja. Magyarország az esélyegyenlőség megvalósulását külön intézkedésekkel segíti.” [Alaptörvény XV. cikk (2) és (4) bekezdés] 
·	A testi és lelki egészséghez való jog: „Mindenkinek joga van a testi és lelki egészséghez. Az (1) bekezdés szerinti jog érvényesülését Magyarország genetikailag módosított élőlényektől mentes mezőgazdasággal, az egészséges élelmiszerekhez és az ivóvízhez való hozzáférés biztosításával, a munkavédelem és az egészségügyi ellátás megszervezésével, a sportolás és a rendszeres testedzés támogatásával, valamint a környezet védelmének biztosításával segíti elő. [Alaptörvény XX. cikk (1) és (2) bekezdések] 
·	a tisztességes eljáráshoz való jog: „Mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és ésszerű határidőn belül intézzék.” [Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdés]

I. Az intézet rövid története
Győr Szabad Királyi Város közgyűlése 1884-ben határozott törvényszéki börtön építéséről, mert a város fogházai már alkalmatlanok voltak a törvényes keretek közötti fogvatartás biztosítására. Az építkezés 1885 júniusában kezdődött meg Wagner Gyula tervei alapján. Az új fogházépület 1886 júliusában nyitott meg, az igazságügyi palota teljes épületegyüttesének végleges átadására 1887. április 22-én került sor. 
A kétemeletes fogházépület 28 egyszemélyes és 34 közös cellával 220 – női és férfi -fogvatartott elhelyezésére volt alkalmas. Működésében az akkori Európában legkorszerűbbnek számító angol és ír fokozatos rendszert vezették be, ami a gyakorlatban azt jelentette, hogy a börtönrezsimet a rabok magaviseletére és munkavégzésére való tekintettel a büntetés letöltésével fokozatosan közelített a szabad élet körülményeihez. 1889 nyarán a fogvatartotti létszám 245 fő elítélt és 31 fő vizsgálati fogoly volt. 
1910-ben a nyugati szárnyat fiatalkorúak elhelyezésének céljából elkülönítették, a fiúkat a második, a lányokat az első emeleten helyezték el. Az igazságügyi minisztérium elégedett volt azzal, ahogyan a győri fogházban a fiatalkorúak ügyét kezelték, ezért úgy döntöttek, hogy az ország más részeiből is ide helyezik át a fiatalkorú fogvatartottakat. Ennek érdekében az intézetben férőhelybővítő átalakításokat végeztek, elsősorban a fogdaépület második emeletén, de a sétaudvart is bővítették. 
1947-ben a győri fogház még mindig magán viselte a bombázások rombolását, kijavítása ekkor kezdődött meg, ami azért is volt különösen indokolt, mert ekkor már 300 rabot tartottak itt fogva. A fogvatartotti munkáltatás kezdetben az intézet melletti rabkertben történt, itt zajlott a kosárfonás és az alapanyagául szolgáló vesszőket is ott nevelték. 1951-ben a tömeges rabfoglalkoztatás érdekében munkahely-parancsnokságokat alakítottak ki. A győri börtön ezek közül Lábatlan, Kecskekő, Tatabánya-alsó és -felső, az Oroszlányi bánya és bányaépületek, a Mosonmagyaróvári Timföldgyár és Almásfüzitő felügyeletét látta el. A munkáltatás 1960 és 1975 között szünetelt, csak belső ellátásra folyt asztalosmunka, rabruha és cipőkészítés. A járási börtönök megszüntetéséig a Csornai és a Mosonmagyaróvári Járási Börtön szervezetileg az intézethez tartozott. A foglalkoztatás 1975-től 1990-ig a márianosztrai Börzsöny Vegyesipari Vállalat üzemegységeként, valamint a Richards Finomposztógyárban és a Győri Lenszövőgyárban bérmunka formájában zajlott, összesen körülbelül 180 fogvatartott részvételével.

II. A helyszíni vizsgálat tapasztalatai
1. Elhelyezési és ellátási körülmények
Az idén 126 éves börtön eredetileg Győr város szélére épült, de mára beszorult a város közepére. A pályaudvar és a Győri Törvényszék közvetlen szomszédságában, az ún. „igazságügyi negyedben” található, melynek épülete nagyon leromlott állapotú, a csatorna és a tetőszerkezet felújítása, a falak szigetelése, a nyílászárók cseréje, a fűtéskorszerűsítés elengedhetetlen. Bár a felújítás elkezdődött – a bitumenos padlózatot felszedték már néhány zárkában és betonra cserélték, valamint a WC-k leválasztását is megkezdték –, de ez még nagyon a kezdet.
Az intézet befogadóképessége 158 fő, de általában 250 – 290 fogvatartott biztonságáról gondoskodnak, vagyis a telítettség rendszerint mintegy 190%-os. A zárkák egy részének felújítására tekintettel a vizsgálat napján 222 fogvatartott volt itt elhelyezve. Ezen kívül, ideiglenesen 70-80 főt más intézetbe szállítottak megőrzésre, tekintettel a folyamatban lévő részleges felújítási munkálatokra.
Az itt tartózkodó létszámból 34 jogerősen elítélt, 154 előzetes letartóztatásban lévő, 3 szabálysértési elzárást töltő és 31 megőrzésen lévő fogvatartott volt. Az intézetben a telítettség kiegyenlítő program következményeként először az előzetes letartóztatottak száma emelkedett, majd egyre több elítéltet is itt helyeztek el, noha az intézet alapvető feladata az előzetes letartóztatás foganatosítása. Az épület bővítésének lehetőségét az intézet parancsnoka már felmérettette, melynek megállapítása szerint az csak emelet-ráépítéssel oldható meg. Ennek oka, hogy belvárosi elhelyezkedése miatt egyéb tér nem áll rendelkezésre.
A kis zárkákban 3 fogvatartottat helyeznek el (egy emeletes és egy önálló ágyon). Ezekben részben függönnyel, részben vékony fémlemezzel van elválasztva a WC. A szűkös alapterületre figyelemmel komoly gondot jelent annak fallal történő leválasztása.
A nagyobb, 10-12 fős zárkák közül 5-ben, – melynek a felújítása a 2000-es évek elején megtörtént a mellékhelyiségek fallal leválasztottak, a többi zárka felújítása és a WC-k leválasztása a vizsgálat időpontjában folyt. Ezekben a zárkákban a fallal leválasztott mellékhelyiségek szellőzése is megoldott. E nagyobb zárkákban a korábbi szurkos padlót is lecserélték, illetve a csere folyamatban van. Mindenhol emeletes ágyak vannak. (3 emeletes ágy azonban nincs rendszeresítve.)
A fogvatartottak a ruháikat az intézettől kapott vállfán tudják szárítani, amelyet az ablak kilincsére, vagy a külső rácsra akasztanak. Szárítóhelyiség, illetve szárítóeszköz nem áll a fogvatartottak rendelkezésére, de jelenleg erre szolgáló külön helyiség átalakítására sincs lehetőség.
Az intézet főbejáratánál biztosított az akadálymentes közlekedés, de akadálymentes zárka és zuhanyozó nincs. Az épület építészeti adottságai ennek kialakítását a földszinten nem is teszik lehetővé. Az emeletre feljutni szintén csak a szűk lépcsőfeljárón lehet, lift nincs. A mozgáskorlátozott fogvatartottat ugyan befogadja az intézet, de haladéktalanul átszállítják a Tököli Bv. Központi Kórházba.
Az ún. dühöngő helyiséget ugyan valamikor létrehozták, de a kornak megfelelő felújítása elmaradt, jelenleg nem is használható. Egy különleges biztonságú funkciót ellátó zárkát vesznek igénybe a suicid hajlamú fogvatartottak biztonsági elkülönítése esetén, amelyben kamerát működtetnek.
Minden szinten egy-egy négy beállásos zuhanyozó van. A tusolás (fürdés) heti két alkalommal engedélyezett, kivéve az egészségügyi okok miatt fürdési engedéllyel rendelkezőket, a nőket, a fiatalkorúakat, a dolgozó fogvatartottakat. Ők naponta fürödhetnek. A zuhanyozás időszabályozóval történik, időtartama 4 perc. A zuhanyozók jó állapotban vannak, a plafonon látható kisebb felületű penészfolt, amely azonban még kezelhető.
Két ügyvédi beszélő van. Ez nem mindig elegendő. Ha egy időben kettőnél több védő érkezik beszélőre, a rendőrségi kihallgató helyiséget is rendelkezésre bocsátják, illetve a körleten van egy biztonsági ügyvédi beszélő.
Az intézetben összesen egy csomagvizsgáló van (a bejáratnál közvetlenül), ami a vizsgálat napján nem működött. Megjavítása folyamatban van.1
Legutóbb 2009-ben nyújtottak be KEOP pályázatot az intézet épületének korszerűsítéséhez, felújításához szükséges források biztosítása érdekében, azonban ezt elutasították. A parancsnok a közeljövőben tervezi újabb KEOP pályázat benyújtását. Ebből fedeznék a nyílászárók cseréjének, a külső szigetelésnek, a fűtés- és világításkorszerűsítésének és a megújuló energiaforrások használatának költségeit.
A biztonságtechnika is felújításra szorul. A közelmúltban használhatatlanná vált az egyik kamera. Az azt kiegészítő monitorokat viszont kicserélték és az intézet külső éjszakai megvilágítását is korszerűvé tették.
Egészségügyi ellátás
Az intézetnek nincs pszichológusa, a személyi állományt megbízási szerződéssel látja el egy pszichológus, aki a rendőrségnél dolgozik, és Budapestről jár Győrbe. Sürgős esetben a városi egészségügyi ellátást veszik igénybe. 
A fogvatartottakkal heti 7 órában egy másik szakember foglalkozik vállalkozási szerződés keretei között. A suicid hajlamú fogvatartottakat lelkész is segíti. Az intézetbe egyre több mentális problémával küzdő fogvatartott érkezik. 2011-ben történt egy befejezett öngyilkosság. Az eset a személyi állományra, kiemelten a nevelőkre volt negatív hatással, azonban a feldolgozást elősegítő, támogató szakmai segítség nem állt rendelkezésére az intézetnek. 
Két orvos – belgyógyász és foglalkozás-egészségügyi – és további két fogorvos felváltva látja el a beteg fogvatartottakat. Ők szerződéses jogviszonyban dolgoznak az intézményben. Munkájukat ez évtől 3 szakdolgozó segíti (eddig csak 2 volt). Egy főápoló napi 8 órában van jelen az intézetben, mellette 2 fő szakápoló felváltva délelőtt és délután, illetve hétvégén lát el szolgálatot. 
A fogvatartottak a zárkák reggeli nyitása alkalmával jelentkezhetnek a felügyeletnél rendelésre. Hétköznap naponta reggel 6 órától vehető igénybe az általános orvosi rendelés. Rendelési időn túl a sürgős orvosi ellátást igénylő esetben mentőszolgálatot, vagy a háziorvosi ügyeleti szolgálatot veszi igénybe az intézet.
A vizsgálat napján a 3 ágyas betegszobában és a fertőző elkülönítőben nem volt fogvatartott. Az azonban alkalmas a funkciója betöltésére. Influenzajárvány idején is itt helyezik el a fogvatartott betegeket, ahol 3-4 napot töltenek.
A veszélyesnek tartott szűrővizsgálatokat elvégzik a fogvatartottakon (HIV, EKG, vizelet laborvizsgálat). Tüdőszűrőt is évente szervez az intézet. Ezt magas számban veszik igénybe a fogvatartottak és – megemlítendő – az állomány tagjai is. Idén újabb Hepatitis szűrést is szerveztek, immár a harmadik alkalommal. Fogászati szűrés a befogadáskor mindenkor kötelező a fogvatartottnak.
Élelmezés
Az intézet naponta háromszori étkezést biztosít. A reggeli és a vacsora hidegélelem, az ebéd kétfogásos főtt étel. A fogvatartottak és a személyi állomány – igény esetén és ellenszolgáltatás ellenében – ugyanazt a menüt fogyasztja. Az egyéni étrend biztosított az intézetben, ez leggyakrabban diabetikus étrendet jelent. Az intézetnek saját konyhája van, ahol fogvatartottak is dolgoznak. A fogvatartottak a zárkájukban, asztal mellett, ülve étkeznek. Az intézményben van egy bolt, ahol a kiétkezések alkalmával vásárolhatnak heti egy alkalommal. A boltot külső vállalkozó üzemelteti, az árait a bv. ügyész ellenőrzi.
A nyersanyagokat 2013. január 1-jétől belső ellátásban fogják beszerezni, de ehhez szükségük van nagyobb hűtőkamrára, amelyre vonatkozó ajánlatot megrendelte az intézet és a megérkezését a vizsgálat napján várták.
Oktatás, foglalkoztatás, szabadidő, fegyelmi helyzet, szabadulásra felkészítés
A fogvatartottak részére hetente készítenek szabadidős tervet. A programok lehetnek: sportversenyek, színházi előadások, kiállítások, koncertek, ismeretterjesztő előadások, egészségügyi nevelő előadás, vetélkedők, drogprevenciós foglalkozások. Egy könyvtár is működik az intézetben közel 9.000 kötettel.
A szabadlevegőn tartózkodáshoz két nagy sétaudvar áll a fogvatartottak rendelkezésére, továbbá van streetball pálya és több ping-pong asztal. Egy kondicionálótermet is berendeztek, ahol a fogvatartottak meghatározott időben, előre tervezett sorrendben edzhetnek.
Oktatást ebben a tanévben nem indítottak. Jelenleg az intézetnek ugyanis nincs anyagi lehetősége annak megszervezésére, és az intézmény jellege (ti. előzetesház) miatt sem célszerű huzamosabb idejű oktatás fenntartása. A 2010/2011-es tanév volt az utolsó, amikor indult OKJ-s raktárkezelői tanfolyam.
A foglalkoztatás lehetőségei is igen korlátozottak a nagy fogvatartotti fluktuáció miatt. Jelenleg 19-20 főt foglalkoztatnak az intézeten belül: a konyhán, a műhelyben, raktárban és az üzemben. 3 fő EVSZ-s fogvatartott külső helyszínen, az állatkertben dolgozik. 2011. november 1-től határozatlan időre szünetel a város szelektív hulladékkezelőjében a munkáltatás, ahol addig 12 fő elítélt dolgozhatott őrzéssel. Az üzemben jellemzően csomagolási munkát végeznek, főként elítéltek, előzetes letartóztatottak csak akkor, ha van foglalkoztatási lehetőség és dolgozni szeretnének (a vizsgálati időpontjában 3 fogvatartott felügyelet mellett műszaki cikket csomagolt dobozokba).
Az intézetben 4 éve jóvátételi program is működik. Ennek keretében a fogvatartottak különböző munkákat végeznek: pl. játszóteret újítanak fel, kerítést, falfelületeket, nyílászárókat festenek, szemetet gyűjtenek, fát ültetnek, stb. cserébe pedig pl. az egyik iskola rendelkezésre bocsátotta sportcsarnokát a személyi állomány sporttevékenységéhez, vagy sajátos börtönön belüli gyermeknap szervezésében közreműködtek a támogatott szervezetek.
A fogvatartottak vallásgyakorlását egy részmunkaidős evangélikus lelkész segíti a börtön kápolnájában tartott istentiszteletek, valamint egyéni és csoportos foglalkozások formájában. Emellett hét felekezet képviselője jár be börtönpasztoráció keretében.
A börtön zsúfoltsága kihatással van a fegyelmi helyzetre. A létszámnövekedéssel megnőtt a fegyelemsértések száma is, azonban éves összesítésben mégis folyamatos csökkenés tapasztalható. (2011 – 385; 2010 – 592; 2009 – 517 darab kiállított fegyelmi lap), A leggyakoribb kihágás a kapcsolattartás szabályainak megsértése, vagyis az intézet ablakain történő kikiabálás. Ez a börtönépület elhelyezkedése miatt óhatatlanul előfordul. Gyakori a tiszteletlen magatartás is. A fogvatartottak egymás sérelmére azonban nagyon ritkán követnek el testi sértést és a tiltott tárgy birtoklása is elenyésző. Összességében a fegyelmi és jutalmazási adatok egymáshoz viszonyított értékeiben jelentős előrelépést értek el, kb. 3 éve a jutalmazások száma meghaladja a kiszabott fegyelmi fenyítések adatait. A pártfogó felügyelő heti egy alkalommal jár be az intézetbe, egyéni és csoportfoglalkozásokat tart.
Kapcsolattartás
A fogvatartottak havonta egy alkalommal, egy óra időtartamban, ugyanazon időpontban 4 látogatót fogadhatnak a fogvatartottak, akik közül legalább egy, legfeljebb azonban két személy lehet nagykorú. Évente kétszer, karácsonykor és anyák napján havi két alkalommal fogadható látogató. A látogatás során csomag vagy élelmiszer átadására, élelmiszer elfogyasztására nincs lehetőség. A fogvatartottak az intézet kultúrtermében fogadják hozzátartozóikat, asztal mellett ülve beszélgethetnek. Az asztal közepén egy kb. 10 cm magasságú fakorlát elválasztja a fogvatartottat és a látogatót. A látogatás közbeni testi kontaktusra így csak a látogatás kezdetén és végén van lehetőség. 
A fogvatartott hozzátartozóitól, vagy más engedélyezett személyektől, karitatív szervezetektől, ügyvédjétől havonta 2 alkalommal kaphat vegyes tartalmú csomagot, illetve számukra csomagot küldhet. Amennyiben a fogvatartott nem veszi igénybe a csomagfogadás lehetőségét – választása szerint – letéti pénze terhére, a parancsnok által meghatározott összegben vásárolhat az intézet területén lévő boltból saját szükségleteire szárított élelmet, édességet, illatszert. Az itt vásárolt étel a zárkába bevihető és ott fogyasztható el.
A távbeszélő útján történő kapcsolattartás is biztosított, az előzetes letartóztatottaknak heti 20 perc, elítélteknek pedig 30 perc időtartamban. Minden szinten van több készülék is. A telefonálásra az előzetes letartóztatottaknak 7-től 15.30-ig, az elítélteknek 15.30-tól 17.30-ig van lehetősége.
Az intézet házirendje szerint a fogvatartott részére érkezett pénzküldemény kérelmének megfelelően kiétkezésre vagy telefonálásra 5 munkanapon belül kerül feltöltésre a vonalkódos azonosító kártyára.
Külföldi fogvatartottak
Az intézetben 7 külföldi fogvatartott volt a vizsgálat időpontjában. Többségük beszélt, illetve értette a magyar nyelvet. Aki nem beszéli/nem érti a magyar nyelvet, általában olyan zárkában helyezik el, ahol a fogvatartott társak tudják segíteni a kommunikációt. Szükség esetén tolmácsot alkalmaz az intézet, pl. a Máltai Szeretetszolgálattal együttműködési megállapodásuk van jelnyelvi tolmács igénybevételére. 
A magyar nyelvet nem beszélő fogvatartottak számára a lelkész igény szerint beszerzi az anyanyelvüknek megfelelő Bibliát. Emellett a megyei könyvtár is biztosít könyveket, szótárakat részükre, több alkalommal közösen pályáznak könyvtárfejlesztésre.
2. Személyi állomány
Ebben az intézetben – hasonlóan a már meglátogatott több bv. intézethez – a személyi állomány létszáma problematikus. A dolgozók túlterheltek, fáradtak, a tárgyalásra, orvosi vizsgálatra történő előállítások és egyéb szállítási feladatok végrehajtásába rendszeresen a többi osztály is besegít. (gazdasági, büntetés-végrehajtási, informatikai, egészségügyi osztályok munkatársai) Az intézet 5 db 6 személyes és 1 db 29 személyes szállítójárművel rendelkezik. A hét minden napján van előállítás, így a fogvatartotti nagy létszám és a járművek alacsony kapacitása miatt az állomány túlmunkára kényszerül. A túlóra kifizetése maradéktalanul megtörténik, ami visszatartó erő a testület elhagyásában. A munkaközi szünetet is meg tudják szervezni.
A szállítást bonyolító állomány létszáma különösen alacsony, ezért a hét elején még nem tudják tervezni a hét második felére vonatkozó beosztást. Nagyon sok a túlóra. Ez annak is betudható, hogy 2012. január 1-jétől már nemcsak Sopronba, Mosonmagyaróvárra, Győrbe és Komáromba végeznek előállításokat, hanem Tatára és Tatabányára is. Ez a feladatok kb. 30 %-os növekedését jelenti. A megnövekedett feladatokhoz szükséges létszámbővítés azonban elmaradt (utoljára 2008-ban volt létszámemelés). Az állománytábla szerinti 88 státusz teljesen feltöltött (ezen kívül 3 részmunkaidős személy – a lelkész, a belső ellenőr és a pályázati referens – dolgozik az intézetben). Ez az intézet felmentést kapott a létszámstop alól, így a 97% helyett 100%-osan feltöltöttek a meglévő státuszok. A fluktuáció nem jellemző az állományra, az átlagéletkor 30-35 év.
A parancsnok szerint kevés a biztonsági felügyelői és a körletfelügyelői létszám, viszont a 4 nevelőt elegendőnek tartja, bár az előzetes letartóztatottakkal kevesebbet tudnak foglalkozni.2 Egy nevelőre kb. 60-70 fogvatartott jut.
A parancsnok szerint a rekreáció – amit néhány éve kiszerveztek a rendszerből – visszaállítása sokat segíthetne az állomány mentális állapotán.

III. A vizsgálat megállapításai
1. A hatáskör tekintetében
A feladat- és hatáskörömet, valamint ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságaimat az Ajbt. határozza meg. 
Az Ajbt. 18. § (1) bekezdés f) pontja szerint a rendvédelmi szerv az alapvető jogok biztosa által vizsgálható hatóságnak minősül. A büntetés-végrehajtási szervezetről szóló 1995. évi CVII. törvény 1. § (1) bekezdése szerint a büntetés-végrehatási szervezet állami, fegyveres rendvédelmi szerv, vagyis vizsgálati lehetőségem kiterjed a vizsgált büntetés-végrehajtási intézetre.
2. Az érintett alapvető jogok tekintetében 
Az Alaptörvény B) cikkének (1) bekezdése szerint Magyarország független demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság több határozatában megfogalmazta, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam […] kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. A jogbiztonság tehát nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is. Ezért alapvetőek a jogbiztonság szempontjából az eljárási garanciák. Csak formalizált eljárás szabályainak követésével keletkezhet érvényes jogszabály, csak az eljárási normák betartásával működnek alkotmányosan a jogintézmények.3 Az alanyi jogok és kötelezettségek érvényesítésére szolgáló eljárási garanciák a jogbiztonság alkotmányos elvéből következnek. Megfelelő eljárási garanciák nélkül működő eljárásban a jogbiztonság szenved sérelmet. 
Az Alkotmánybíróság értelmezése szerint a jogállamiság egyik alapvető követelménye, hogy a közhatalommal rendelkező szervek is csak a jog által meghatározott keretek között fejthetik ki a tevékenységüket.4
Az Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdése szerint mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és ésszerű határidőn belül intézzék. A hatóságok törvényben meghatározottak szerint kötelesek döntéseiket indokolni. „A tisztességes eljárás olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet megítélni.” (Lásd: 6/1998. (III.11.) AB határozat,14/2004. (V.7.) AB határozat)
Az Alkotmánybíróság leszögezte azt is, hogy a tisztességes eljáráshoz való jog abszolút jog, amellyel szemben nem létezik mérlegelhető más alapvető jog, mert már maga is mérlegelés eredménye.5
Álláspontom szerint a jogállamiság és a tisztességes eljárás követelményének nem csak a szabályozási szinten, hanem a jogalkalmazó szervek mindennapi gyakorlatában is folyamatosan érvényesülnie kell.
A közvetlen alkotmányi garanciák gazdaságossági és célszerűségi okokból, az eljárás egyszerűsítése vagy az időszerűség követelményének érvényesülése címén sem mellőzhetők. [11/1992. (III. 5.) AB határozat, ABH 1992, 77, 84-85.; 49/1998. (XI. 27.) AB határozat, ABH 1998, 372, 376-377.; 5/1999. (III. 31.) AB határozat, ABH 1999, 75, 88-89.; 422/B/1999. AB határozat, ABH 2004, 1316, 1320, 1322.] Már több jelentésemben is hangsúlyoztam, hogy különösen nagy súlya van ennek a tételnek akkor, amikor az adott eljárás eleve alapjog-korlátozásra, szankció kiszabására vagy jogkorlátozó intézkedés meghozatalára irányul.
Az Alaptörvény II. cikke alapján az emberi méltóság sérthetetlen, minden embernek joga van az élethez és az emberi méltósághoz. A korábban irányadó és az Alaptörvény hatályba lépését követően is hivatkozási pontot jelentő alkotmánybírósági gyakorlat az emberi méltósághoz való joggal kapcsolatosan arra hívja fel a figyelmet, hogy a méltóság az emberi élettel eleve együtt járó minőség, amely oszthatatlan és korlátozhatatlan, s ezért minden emberre nézve egyenlő.
Az Alaptörvény az emberi méltósághoz való joggal összefüggésben abszolút tilalmakat fogalmaz meg. Ezek értelmében senkit nem lehet kínzásnak, embertelen, megalázó bánásmódnak vagy büntetésnek alávetni, valamint szolgaságban tartani. 
Az emberi méltósághoz való jog érvényesülésével szorosan összefügg a megalázó bánásmód tilalma. A megalázó bánásmód lényege, hogy az érintettben olyan erős félelmet, lelki gyötrelmet és alsóbbrendűségi érzést okoz, ami alkalmas arra, hogy a testi és lelki ellenállását megtörje.
Mint ahogy arra az Alkotmánybíróság rámutatott, az állam büntető hatalmának önkényével, túlsúlyával szemben az egyént védő alkotmányos értékek történetileg elsősorban a büntetőjogra és a büntetőeljárásra fogalmazódtak meg és váltak – különböző részletességgel – az alkotmányok részeivé. Ez azonban nem jelenti a büntetés-végrehajtásban megnyilvánuló állami büntető hatalom korlátlanságát, a bűnösnek talált és büntetésre ítélt egyén teljes kiszolgáltatottságát. Az elítélt nem tárgya a büntetés-végrehajtásnak, hanem alanya, akinek jogai és kötelezettségei vannak. Jogainak egyik csoportját a büntetés-végrehajtás során is korlátozás nélkül vagy módosulással továbbélő alkotmányos alapjogok alkotják, másik csoportját pedig a büntetés, illetve a büntetőjogi intézkedés végrehajtásának tényéből és körülményeiből keletkező sajátos végrehajtási jogok.
A büntetés-végrehajtás alkotmányos kereteinek szélső értékeit egyrészről az emberi méltósághoz, a személyi biztonsághoz való jog, másrészről a kínzásnak, a kegyetlen, embertelen, megalázó bánásmódnak és büntetésnek tilalma jelöli ki. Ezen belül a jogállamiságból, valamint az alapvető jogok lényeges tartalmának korlátozására vonatkozó tilalomból vezethető le, hogy a büntetések és intézkedések végrehajtása címén az állam milyen mértékben avatkozhat az egyén életébe, korlátozhatja alapjogait és szabadságát.6
Az Alaptörvény XX. cikk (1) és (2) bekezdése alapján mindenkinek joga van a testi és lelki egészséghez, ennek az alapjognak az érvényesülését pedig Magyarország genetikailag módosított élőlényektől mentes mezőgazdasággal, az egészséges élelmiszerekhez és az ivóvízhez való hozzáférés biztosításával, a munkavédelem és az egészségügyi ellátás megszervezésével, a sportolás és a rendszeres testedzés támogatásával, valamint a környezet védelmének biztosításával segíti elő.
Az Alkotmánybíróság több határozatában értelmezte a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog tartalmát (Alkotmány 70/D. §), és mindezek az értelmezések álláspontom szerint – függetlenül attól, hogy „legmagasabb szintű” jelző az Alaptörvényben már nem kapott helyet – továbbra is hivatkozhatóak maradnak. Az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint a (legmagasabb szintű) testi és lelki egészséghez való jogként meghatározott alkotmányi követelmény az államnak azt az alkotmányos kötelezettségét jelenti, hogy a nemzetgazdaság teherbíró képességéhez, az állam és a társadalom lehetőségeihez igazodva olyan gazdasági és jogi környezetet teremtsen, amely a legkedvezőbb feltételeket biztosítja a polgárok egészséges életmódjához, életviteléhez. Az alkotmánybírósági gyakorlat utal arra is, hogy az államnak e jog megvalósulása érdekében meghatározott, az egészségügyi intézmények és orvosi ellátás megszervezésére irányuló kötelezettsége annyit feltétlenül jelent, hogy az állam köteles megteremteni egy olyan intézményrendszer működésének a garanciáit, amely mindenki számára biztosítja az egészségügyi szolgáltatások igénybevételének lehetőségét, azaz azt, hogy a szolgáltató intézmények hiánya miatt senki ne maradjon ellátatlanul. Az állam szabadsága nem terjed odáig, hogy anélkül üresítse ki az egyik legfontosabb garanciális intézmény tartalmát, hogy helyette nem építi ki az alapvető jog megvalósulásának azonos súlyú biztosítékait. Az Alkotmánybíróság ugyanakkor utalt arra is, hogy az egészségügyi intézményhálózat és az orvosi ellátás körében elvontan, általános ismérvekkel csak egészen szélső esetekre korlátozottan határozhatja meg az állami kötelezettség kritikus nagyságát, vagyis azt a szükséges minimumot, amelynek hiánya már alkotmányellenességhez vezet. Ilyennek volna minősíthető például, ha az ország egyes területein az egészségügyi intézményrendszer és az orvosi ellátás teljesen hiányozna. Az Alkotmánybíróság olvasatában az ilyen szélső eseteken túl azonban az állami kötelezettségnek nincs alkotmányos mércéje. Az egészséghez való jog tehát önmagában alanyi jogként értelmezhetetlen. Az az Alkotmányba foglalt állami kötelezettségként fogalmazódik meg, amely magában foglalja azt a kötelezettséget, hogy a törvényhozó a testi és lelki egészség bizonyos területein alanyi jogokat határozzon meg.
Már korábbi vizsgálataim kapcsán kifejtettem, hogy – álláspontom szerint – a jogalkalmazási gyakorlatra fókuszáló ombudsmani jogvédelemnek az egészséghez való jog biztosításával összefüggő állami kötelezettségekkel kapcsolatban lehetősége van akár az Alkotmánybíróság által követettől eltérő, további alapjogi követelmények megfogalmazására és kibontására. Önmagában ugyanis az a tény, hogy az Alkotmánybíróság, annak alacsonyabb mércéje miatt valamely jogszabályi rendelkezést, jogi-szervezeti megoldást az egészséghez való jog érvényesülése szempontjából – a fenti gyakorlat alapján – nem minősít alkotmányellenesnek, még egyáltalán nem zárja ki azt a lehetőséget, hogy e norma gyakorlati alkalmazásával, hatásával és következményeivel kapcsolatban az egészséghez való joggal, vagy ennek alanyi jellegű részjogosítványával, az egészségügyi ellátáshoz való jogosultsággal összefüggő visszásság megállapítására kerüljön sor. Az ombudsmani jogvédelem eltérő, magasabb mércéjében két végpont határozható meg. Értelemszerűen nem állapítható meg az egészséghez való joggal összefüggő visszásság pusztán egy intézmény megszüntetése, átalakítása, összevonása, feladatátadása miatt, egy ilyen szemlélet parttalanná és esetlegessé tenné az alapvető jogok biztosa által biztosított jogvédelmet. 
3. A vizsgálat érdeme tekintetében
Az egészség egyik feltétele a megfelelő, kiegyensúlyozott lelki állapot. A mentális problémákkal éppen ezért ugyanúgy foglalkozni kell, mint a testi betegségekkel.
Az Európai Tanács Miniszteri Bizottsága által 2006 januárjában elfogadott új Európai Börtönszabályok értelmében a befogadáskor diagnosztizálni kell a testi és lelki eredetű betegségeket. Az orvosnak és az ápolónak kiemelt figyelmet kell fordítania a betegségek kezelésére, a kábítószer fogyasztás hiánya miatti elvonási tünetekre, a szabadságelvonásnak tulajdonítható minden pszichológiai nyomás vagy más érzelmi feszültség meghatározására. 
A személyes szabadságtól, önrendelkezéstől és a szociális szerepektől való megfosztottság, illetve az információktól és az ingerektől való elzártság minden fogvatartottat egyaránt érint, az előzetes letartóztatottak helyzete, frusztrációs terheltsége azonban sokkal rosszabb, mint az elítéltekké. Nagyfokú szorongás jellemzi őket a várható ítélet miatt. A bizonytalanság, a tehetetlenség okozta alulmotiváltság minden emberben depressziós tüneteket okoz még a hétköznapi életben is. A bizonytalanság érzetét növeli a börtön stigmatizáló hatása, hiszen a fogvatartott nem tudja előre, hogy reagál majd a szűkebb és tágabb környezete, kapcsolatrendszere a helyzetére. A megfosztottság minden esetben frusztrációt okoz, amely halmozottan agresszióhoz vezet, az agresszió pedig konfliktushelyzeteket hoz létre. A személyzet konfliktuskezelő képessége kulcsszerepet tölt be a lezajló folyamatokban, hosszútávon meghatározóan és mintaértékűen hat a fogvatartottak alkalmazkodó-, együttműködő- és problémamegoldó készségére, továbbá fokozza a biztonságérzetet.7
Éppen ezért szükséges a büntetés-végrehajtásban dolgozók mentálhigiénés foglalkozásokkal való támogatása, hiszen nem kétséges, hogy a személyi állomány pszichikai támogatottságához és felkészültségéhez pszichológusi segítség szükséges. 
Az intézet elsődleges feladata az előzetes letartóztatásban lévők fogadása, gondozása, ellátása, őrzése, maximális biztonságának biztosítása. Ők az utóbbi időben egyre nagyobb számban kerülnek itt elhelyezésre, mentális problémával küzdő elkövetők és, ami a legfontosabb, hogy még nem elítéltek, az „ártatlanság vélelme” elve alapján korlátozott személyes szabadságuk, aminek kezelése megfelelő ellátás, szakember hiányában ugyancsak dilemmát okoz. A pszichológus intézetbeli állandó jelenléte tehát emiatt is elkerülhetetlen. A személyi állománnyal és a fogvatartottakkal jelenleg egy-egy megbízási, illetve vállalkozási szerződés alapján heti néhány órában foglalkozó pszichológus szakember e feladat ellátására nem elegendő. 
Összességében: a magas fogvatartotti létszám, valamint az előzetes letartóztatottaknál jelentkező speciális pszichés problémák kezelése, továbbá a velük foglalkozó állomány mentálhigiénés ellátása érdekében nagy szükség lenne az intézetben legalább egy főállású, napi 8 órában dolgozó pszichológusi státusz rendszeresítésére.
Mindezekre figyelemmel megállapítom, hogy az intézetben a rendszeresített pszichológusi státusz hiánya közvetlenül veszélyezteti a fogvatartottak és a személyi állomány lelki egészséghez való jogát.
A folyamatosan növekvő fogvatartotti létszám egyre nagyobb gondot jelent az elhelyezésnél, az elkülönítési szabályok betartása sokszor nehézséget okoz. Az előzetes letartóztatottak körletén lévő 3 fős zárkák rendkívül szűkek, a fogvatartottak élettere nagyon kicsi. A zsúfoltság következtében nő a fegyelmi ügyek száma, a konfliktusok kezeléséhez pedig nem elégséges a felügyelők száma. A biztonsági osztály alacsony létszáma ugyancsak nehezítheti a szolgálat megszervezését. A fogvatartotti létszám és az előállítás célállomásainak növekedésével a dolgozók sok esetben csak túlórában tudják teljesíteni feladataikat. Az intézet a dolgozók mentális segítését külsős szakember alkalmazásával tudja csak megoldani heti néhány órában, mivel pszichológusi státusszal nem rendelkezik. Mindemellett – a parancsnok tájékoztatása szerint – a szervezetnek évek óta nincs lehetősége rekreációs pihentetés szervezésére. 
A személyi állomány leterheltségével kapcsolatban szeretnék rámutatni arra, hogy a Hszt. 52. §-a értelmében 2012. január 1-től a hivatásos szolgálat felső korhatára megegyezik a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló törvényben meghatározott öregségi nyugdíjkorhatárral. Korábban a büntetés-végrehajtás hivatásos állományú tagjai a születési évük alapján irányadó öregségi nyugdíjkorhatárnál 5 évvel alacsonyabb életkor betöltése esetén mehettek megérdemelt nyugdíjba.
A büntetés-végrehajtás országos parancsnokának a büntetés-végrehajtási szervezet hivatásos és közalkalmazotti állományú dolgozói számára biztosított rekreációs programról szóló 1-1/56/2000. (IK.Bv.Mell.10.) OP intézkedésének 1. pontja úgy rendelkezik, hogy rekreációs programban a bv. intézetek hivatásos állományú tiszti, tiszthelyettesi, illetve közalkalmazotti állományába tartozó- elsősorban a fogvatartottakkal közvetlen foglalkozó – dolgozója legfeljebb 3 évenként egy alkalommal vehet részt, amennyiben 30. életévét betöltötte és legalább 3 éve bv. hivatásos, illetve közalkalmazotti viszonyban áll.
Az alultervezett létszám nemcsak a fogvatartottak jogainak érvényesülését, a velük való bánásmódot érinti, hanem közvetlenül veszélyezteti a jelenlegi állomány emberi méltósághoz való jogát is, mivel szolgálati feladataik ellátása során fokozott mentális terhelésnek vannak kitéve. Álláspontom szerint az intézet dolgozóinak leterheltsége mindenképpen indokolja a rekreációs szabadság biztosítását az OP intézkedésben foglalt feltételeknek megfelelő dolgozók és előírások szerint.
A fogvatartottak elhelyezését érintő probléma, hogy az előzetes letartóztatásban lévők zárkáiban a mellékhelyiségek nincsenek fallal, csak függönnyel leválasztva. Ezekben a 3 fős zárkákban – helyhiány miatt – ez nem oldható meg leválasztással, az emberi méltóság tiszteletben tartása mellett. Már egy korábbi jelentésemben8 rámutattam arra, hogy a WC fallal történő leválasztásának hiánya közvetlenül veszélyezteti a fogvatartottak emberi méltósághoz, valamint egészséges környezethez való jogát. Ennek megállapítása ebben az intézetben sem mellőzhető, ami azonban objektív körülményekre, nem pedig az intézmény vezetésének felelősségére vezethető vissza.
A fogvatartottak által kimosott ruhaneműk szárítására a zárkában – szárítóeszköz hiányában – vállfára akasztva van lehetőség. Az intézetben külön szárítóhelyiség nincs, a vállfával való próbálkozás is a közelmúltban kezdődött el. Az IM rendelet szerint az intézetben befogadó, szabadságos, szabaduló, fegyelmi, az ön- és közveszélyes magatartást tanúsító elítéltek elhelyezésére szolgáló, továbbá különleges biztonsági zárkát kell kialakítani, illetve kijelölni. A jogszabály 2010 novemberében történt módosítása értelmében az országos parancsnok engedélyével egyéb rendeltetésű zárkák és lakóhelyiségek is kialakíthatók. Az egyéb rendeltetésű zárkák és lakóhelyiségek az ott elhelyezett elítéltek sajátos helyzetére és különleges szükségleteire tekintettel – az országos parancsnok engedélyével – a rendelet 3. számú mellékletében meghatározottakon kívül egyéb berendezési és felszerelési tárgyakkal is helyettesíthetők, illetve kiegészíthetők. Ez azt jelenti, hogy a zárkában szárítóeszköz is tartható, pótolva ezzel a külön szárítóhelyiség hiányát.
A Bács-Kiskun Megyei Büntetés-végrehajtási Intézet II. számú egységének vizsgálata kapcsán rámutattam arra, hogy a fogvatartottak által tisztított ruhaneműk szárítására – a fogvatartotti igény bejelentése alapján – minden esetben szükséges a szárítóeszköz biztosítása, mivel annak hiánya közvetlenül veszélyezteti a fogvatartottak emberi méltóságához való jogának érvényesülését.9
A családi kötelékek fenntartását, erősítését szolgálja a látogatófogadás, amelyet az intézet asztal mellett ülve a kultúrhelyiségben biztosít. Az azonban, hogy az asztalok két oldalát középen egy fa korlát elválasztja, alkalmas a fogvatartott és hozzátartozója emberi méltósága, valamint a házasság és a család védelméhez való joga érvényesülésének megakadályozására.10
Az intézet főbejáratánál ugyan van rámpa a testi fogyatékkal élők számára, az épületben az akadálymenetes közlekedés nem biztosított, lift nincs és akadálymentes zárka, illetőleg zuhanyzó sem áll rendelkezésre, amelyek hiánya sérti a mozgáskorlátozott fogvatartottak emberi méltósághoz fűződő jogát, valamint az esélyegyenlőség elvét.
Fontosnak tartom kiemelni, hogy az intézet gazdag szabadidős programokat kínál valamennyi fogvatartott számára. A fogvatartottakkal történő foglalkozások szervezésével arra törekednek, hogy csökkentsék a zsúfoltságból adódó frusztrációt, segítsék a felhalmozódott feszültségek levezetését, a szabad életre való felkészülést. Jó gyakorlatnak tartom a jóvátételi program sorozatot, amelynek keretében a fogvatartottak a város polgárai számára végeznek hasznos munkát. Az, hogy az intézet dolgozói „kiléptetik” a fogvatartottakat a börtön falai közül, és mindig más partnert – alapítványt, iskolát, óvodát, stb. – szólítanak meg felajánlásaikkal, a fogvatartottak legalább érezhetik a társadalomnak az érdeklődését a teljes elszigetelésük helyett és talán némi erőt meríthetnek kiszabadulásuk idejére. A benti ingerszegény környezetben minden fellendülést jelent, de mégis könnyebb úgy talpra állni, ha a szabadulót nem rekeszti ki környezete.
A vizsgálat idején nem működött az intézet egyetlen csomagvizsgálója. Emellett az egyik biztonsági kamera sem volt alkalmas rendeltetésszerű alkalmazására. Mint ahogy korábbi jelentésemben már rámutattam11, a csomagvizsgáló hiánya, valamint a biztonsági rendszer eszközeinek működésképtelensége közvetlenül veszélyeztetheti nemcsak az ott dolgozó állomány, de a fogvatartottak biztonságát, sőt azon keresztül az élethez és az emberi méltósághoz, valamint az egészséghez való jogukat is.
Figyelemmel arra, hogy a csomagvizsgáló megjavítása folyamatban van, annak pótlására ajánlást nem teszek.
A nemzetiségiek anyanyelvhasználathoz való jogával összefüggésben visszásságra okot adó körülmény nem merült fel a helyszíni ellenőrzés során. Az intézet kiemelt figyelmet fordít a fogvatartottak anyanyelv használatának/megértésének biztosítására, így például az intézet – civil szervezettel – a Máltai Szeretetszolgálattal kötött megállapodás alapján igény szerint tolmácsot biztosít, az intézeti könyvtárban pedig idegen nyelvű könyvekkel, szótárakkal állnak rendelkezésre az őrszemélyzet és a fogvatartottak mind teljesebb körű kommunikációja érekében.

Intézkedéseim
A jelentésemben feltárt alapvető jogokat érintő visszásságok orvoslása érdekében 
I.	az Ajbt. 31. § (1) bekezdése alapján felkérem a büntetés-végrehajtás országos parancsnokát, hogy vizsgáltassa meg a Győr-Moson-Sopron Megyei Büntetés-végrehajtási Intézet állománytáblája módosítása, a pszichológusi, a biztonsági és körletfelügyelői státuszok emelése, továbbá a férőhelybővítés és a mellékhelyiségek fallal való leválasztása, a biztonságot szolgáló eszközök fejlesztése, valamint az ahhoz szükséges anyagi fedezet mielőbbi központi biztosíthatósága lehetőségét. Javaslom, hogy vizsgálata terjedjen ki arra is, hogy „mint előzetesház”, a lehető legkevesebb „végrehajtóházi feladatot” lásson el. 
II.	az Ajbt. 32. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem a Győr-Moson-Sopron Megyei Büntetés-végrehajtási Intézet parancsnokánál, hogy vizsgálja meg a szárítóhelyiség, legalább egy-egy akadálymentes zárka és zuhanyozó kialakításának lehetőségét: fontolja meg továbbá az állomány dolgozóinak rekreációs programban való részvételére való javaslat megtételét, a családi látogatófogadó asztalokat elválasztó fakorlátok megszüntetését.

Budapest 2012. október

Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet 1: Lábjegyzet
1 A javítás költsége 130 ezer forint, melyet az intézet finanszíroz.
2 A helyszíni vizsgálatot követően az intézet parancsnoka arról tájékoztatott, hogy a BVOP 2012. október 15-től 2 fő felügyelői létszámmal bővítette az állománytáblát.
3 9/1992. (I. 30.) AB határozat
4 56/1991. (XI.8.) AB határozat
5 14/2004. (V. 7.) AB határozat
6 13/2001. (V.14.) AB határozat
7 Lebujos Imre: Az előzetesen letartóztatottak pszichés problémái, különös tekintettel a deprivációkra in: Börtönügyi szemle 25. évf. 2. sz. 65-84. oldal
8 AJB-2862/2011. számú jelentés
9 AJB-3616/2012. számú jelentés
10 Erre a megállapításra jutottam az AJB-2862/2011. számú jelentésemben a Sátoraljaújhelyi Fegyház és Börtön vizsgálata kapcsán.
11 AJB-5623/2010. számú jelentés

Melléklet 2: Az alkalmazott jogszabályok
2011. évi CXI. törvény az alapvető jogok biztosáról (Ajbt.)
18. § (4) Az alapvető jogok biztosa a hatóságok tevékenysége során felmerült, az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében hivatalból eljárást folytathat. A hivatalból indított eljárás természetes személyek pontosan meg nem határozható, nagyobb csoportját érintő visszásság kivizsgálására vagy egy alapvető jog érvényesülésének átfogó vizsgálatára irányulhat.

1996. évi XLIII. törvény a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról (Hszt.)
A szolgálati viszony korhatára
52. § A hivatásos szolgálat felső korhatára megegyezik a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló törvényben meghatározott öregségi nyugdíjkorhatárral.

1997. évi LXXXI. törvény a társadalombiztosítási nyugellátásról
A nyugdíjjogosultság
A 2008. december 31-ét követő időponttól megállapításra kerülő öregségi nyugdíj esetében
18. § (1) A társadalombiztosítási öregségi nyugdíjra jogosító öregségi nyugdíjkorhatára annak, aki a) 1952. január 1-je előtt született, a betöltött 62. életév, b) 1952-ben született, a 62. életév betöltését követő 183. nap, c) 1953-ban született, a betöltött 63. életév, d) 1954-ben született, a 63. életév betöltését követő 183. nap, e) 1955-ben született, a betöltött 64. életév, f) 1956-ban született, a 64. életév betöltését követő 183. nap, g) 1957-ben vagy azt követően született, a betöltött 65. életév. (2) Öregségi teljes nyugdíjra az jogosult, aki a) a születési évének megfelelő – az (1) bekezdésben meghatározott – öregségi nyugdíjkorhatárt (a továbbiakban: öregségi nyugdíjkorhatár) betöltötte, és b) legalább húsz év szolgálati idővel rendelkezik, valamint c) azon a napon, amelytől kezdődően az öregségi teljes nyugdíjat megállapítják, a Tbj. 5. § (1) bekezdés a)-b) és e)-g) pontja szerinti biztosítással járó jogviszonyban nem áll.

1979. évi 11. törvényerejű rendelet a büntetések és intézkedések végrehajtásáról (Bv. tvr.)
Az elítéltek munkáltatása
44. § (1) Az elítéltek munkáltatása a szabadságvesztés végrehajtásának fontos része. Célja az, hogy elősegítse az elítélt testi és szellemi erejének fenntartását, lehetőséget adjon a szakmai gyakorlottság megszerzésére és fejlesztésére, és ezáltal megkönnyítse, hogy a szabadulása után a társadalomba beilleszkedjék. (1a) Az elítéltet nem terheli munkavégzési kötelezettség, ha a) tankötelezettsége áll fenn, b) terhessége a hatodik hónapot elérte, c) gyermekét a 36. § (4) bekezdése alapján a büntetés-végrehajtási intézetben gondozza, d) munkaképtelen, e) a reá irányadó nyugdíjkorhatárt betöltötte. (2) Az elítéltet a büntetésvégrehajtási intézet adottságainak megfelelően kell társadalmilag hasznos munkával foglalkoztatni. (3) A munka kijelölésénél figyelembe kell venni az elítélt testi és szellemi képességeit, lehetőség szerint a szakmai képzettségét és érdeklődését is. (4) Az elítéltet munkával a büntetés-végrehajtási intézet vagy az e célra alapított gazdálkodó szervezet foglalkoztatja. (5) A bv. szerv szerződése alapján az elítélt – írásban megadott hozzájárulásával – más gazdálkodó szervezetnél is végezhet munkát. Ha az elítélt a hozzájárulást visszavonja, a munka törvénykönyvéről szóló törvény szerinti felmondás szabályait kell alkalmazni azzal, hogy a felmondási idő harminc nap.
X. fejezet Az előzetes letartóztatás végrehajtása
116. § (1) Az előzetes letartóztatást büntetés-végrehajtási intézetben a tárgyalás előkészítése során hozott határozatig az ügyész, ezt követően a bíróság rendelkezése alapján és annak megfelelően kell végrehajtani. Ha a bíróság úgy rendelkezik, a fiatalkorú előzetes letartóztatását javítóintézetben kell végrehajtani.
118. § (1) Az előzetesen letartóztatott a) büntetőeljárási jogait gyakorolhatja, b) a saját ruháját viselheti, c) a letétben levő pénzéből meghatározott összeget a személyes szükségleteire fordíthat, d) hozzátartozóival és – az ügyész, a vádirat benyújtása után a bíróság jóváhagyásával – más személyekkel levelezhet, legalább havonta egyszer fogadhat látogatót, és kaphat csomagot, e) a büntetésvégrehajtási intézetben a rendelkezésre álló művelődési és sportolási lehetőségeket igénybe veheti, f) anyagi és egészségügyi ellátásban részesül, gyógyszert és gyógyászati segédeszközt a 47. §-ban és az 53/A. §-ban foglaltak szerint kap, g) kérelmére részt vehet a termelőmunkában, amelyért díjazás illeti meg, h) panasz, kérelem előterjesztésére jogosult, i) kártérítésre (35. §) tarthat igényt, j) jogosult a vallási vagy lelkiismereti meggyőződésének szabad megválasztására, annak kinyilvánítására és gyakorlására, k) pihenésre, a rendszeresen végzett munka után fizetett szabadságra jogosult.
119. § (1) Az előzetes letartóztatás végrehajtása során el kell különíteni a) az előzetesen letartóztatottakat az elítéltektől, b) a férfiakat a nőktől, c) – a büntetőügyben eljáró hatóság rendelkezésétől függően – az ugyanabban az eljárásban letartóztatottakat. (2) Az előzetesen letartóztatott fiatalkorúakat a felnőttektől el kell különíteni. (3) Az együttes elhelyezésnél a lehetőséghez képest figyelembe kell venni az előzetesen letartóztatott előéletét és a terhére rótt bűncselekmény jellegét. (4) Ha az előzetesen letartóztatott elítéltekkel együtt végez munkát, ezekkel együtt helyezhető el.

6/1996. (VII. 12.) IM r. a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól (R.)
138. § (1) A zárka (lakóhelyiség) felszerelési és berendezési tárgyait a 3. számú melléklet tartalmazza.
139. § (1) Az intézetben befogadó, szabadságos, szabaduló, fegyelmi, az ön- és közveszélyes magatartást tanúsító elítéltek elhelyezésére szolgáló, továbbá különleges biztonsági zárkát kell kialakítani, illetve kijelölni. (2) Az intézetben az (1) bekezdésben meghatározottakon kívül az országos parancsnok engedélyével egyéb rendeltetésű zárkák és lakóhelyiségek is kialakíthatók. Az egyéb rendeltetésű zárkák és lakóhelyiségek az ott elhelyezett elítéltek sajátos helyzetére és különleges szükségleteire tekintettel – az országos parancsnok engedélyével – a 3. számú mellékletben meghatározottakon kívül egyéb berendezési és felszerelési tárgyakkal is helyettesíthetők, illetve kiegészíthetők.
3. számú melléklet a 6/1996. (VII. 12.) IM rendelethez
A zárka és a lakóhelyiség berendezései, felszerelési tárgyai
1. Személyenként: - fekhely; - ülőke; - szekrény; - lavór. 
2. Közös használatra: - asztal; - hulladéktároló edény; - hamutartó; - lehetőség szerint rádió és televízió; - tükör; - söprű, szemetes lapát, felmosó ruha.
A NEM MAGYAR ÁLLAMPOLGÁRSÁGÚ ELÍTÉLTEKRE VONATKOZÓ RENDELKEZÉSEK
221. § A nem magyar állampolgárságú elítéltekre (a továbbiakban: külföldi elítélt) a rendelet szabályait az e Címben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
222. § (1) A külföldi elítélt befogadásáról késedelem nélkül értesíteni kell az állampolgársága szerint illetékes diplomáciai vagy konzuli képviseletet (a továbbiakban: illetékes külképviselet). Az értesítés csak akkor mellőzhető, ha a külföldi elítélt az írásbeli nyilatkozatában ezt kifejezetten kéri. Ha a külföldi elítélt többes állampolgár, az általa megjelölt külképviseletet kell értesíteni. (2) A külföldi elítéltet az általa ismert nyelven tájékoztatni kell arról, ha nemzetközi egyezmény a szabadságvesztés végrehajtásának az átengedését lehetővé teszi. (3) Az intézet a befogadáskor a külföldi elítéltnél lévő úti okmányt átveszi, és a) megküldi az elsőfokú bíróság székhelye szerint illetékes idegenrendészeti hatóságnak, ha a külföldi elítéltet kiutasítás büntetésre is ítélték, b) letétbe helyezi, ha a bíróság nem alkalmazott kiutasítás büntetést.
223. § A külföldi elítélt elhelyezésénél lehetőség szerint biztosítani kell, hogy a vele együtt elhelyezett elítéltek között legyen az általa használt nyelvet, továbbá a magyar nyelvet ismerő és beszélő személy.
224. § (1) A szabadságvesztés végrehajtásával kapcsolatban a külföldi elítélt jogainak és kötelezettségeinek a gyakorlásával összefüggő tolmácsolási és fordítási költségek (a továbbiakban: tolmácsköltségek) az intézetet terhelik. (2) Ha a külföldi elítélt a szabadságvesztés végrehajtásával nem összefüggő ügyben kéri tolmács közreműködését, az intézet azt a külföldi elítélt költségére biztosítja. (3) A külföldi elítélttel szemben folyamatban lévő büntetőeljárásban felmerült tolmácsköltségek viselésére a Be. rendelkezéseit kell alkalmazni.
225. § (1) Ha a külföldi elítélt nem Magyarországról kap csomagot, annak vám- és postaköltségét, valamint az egyéb költségeket maga viseli, e költségek megfizetését az illetékes külképviselet átvállalhatja. Ha a külföldi elítélt letéti pénzzel nem rendelkezik, és a költségeket az illetékes külképviselet sem biztosítja, az intézet a költségeket megelőlegezheti, ha a tartozás megfizetését a külföldi elítélt vállalja és annak fedezetét igazolja. (2) Ha a külföldi elítéltnek nincs letéti pénze, a hozzátartozó részére havonta egy alkalommal – az intézet költségére – küldhet levelet. (3) A nem magyar nyelven írt vagy kapott magántermészetű levél biztonsági ellenőrzése esetén a levelet négy napon belül kell az intézetnek a címzetthez továbbítani vagy kézbesíteni. (4) Az illetékes külképviselethez írt vagy az onnan érkező levelek tekintetében a 86. § (4) bekezdésében foglaltakat kell alkalmazni.
226. § (1) A külföldi elítélt és az illetékes külképviselet tagja a konzuli kapcsolatokról szóló nemzetközi egyezmény, valamint az érintett államok által kötött szerződésekben foglaltak szerint, az e rendeletben foglaltak figyelembevételével tartanak kapcsolatot. A kapcsolat felvétele csak a külföldi elítélt beleegyezésével történhet. (2) Ha a külföldi elítélt kéri, hogy az illetékes külképviselet tagja az intézetben meglátogassa, részére csomagot vagy pénzt küldjön, kérelmét az intézet haladéktalanul továbbítja. (3) A (2) bekezdés szerinti látogatások vagy csomagküldések száma nem korlátozott, a látogatás időpontját – ha az nem az általános látogatási időben történik – az illetékes külképviseletnek és a parancsnoknak előzetesen egyeztetniük kell.
227. § Az illetékes külképviselet a bv. szervezet fogvatartásában lévő elítélt (elítéltek) helyzetéről való tájékoztatásra irányuló kérését az Országos Parancsnokságnak küldi meg.
228. § (1) Ha a külföldi elítélt vagy a képviselője a szabadságvesztés végrehajtásának más állam részére történő átengedését kéri, a kérelmet az Országos Parancsnokság útján az igazságügyért felelős miniszterhez kell felterjeszteni. (2) A szabadságvesztés végrehajtásának más állam részére történő átengedésekor az intézet a kiutasítás szabályainak a megfelelő alkalmazásával jár el.
229. § A külföldi bíróság által kiszabott szabadságvesztés végrehajtásának az átvételéről szóló határozat alapján a külföldi elítéltet az átvételi eljárás idejére a Fővárosi Büntetés-végrehajtási Intézetben kell elhelyezni.
230. § Az intézet az illetékes külképviseletet haladéktalanul értesíti a külföldi elítélt haláláról, továbbá, ha a külföldi elítélt részére – az intézet tudomása szerint – gyámot vagy gondnokot kell kirendelni.
231. § (1) Az intézet a külföldi elítélt várható szabadulása előtt harminc nappal, ha a szabadságvesztés hátralévő tartama kevesebb harminc napnál, akkor legkésőbb a jogerős bírósági ítéletről szóló bírói értesítés kézhezvételét követő munkanapon, illetve ha a szabadulás időpontja indokolja, haladéktalanul értesíti az elsőfokú bíróság székhelye szerint illetékes területi idegenrendészeti hatóságot az elítélt szabadulásáról. (2) Ha a bíróság a külföldi elítéltet kiutasította, az (1) bekezdés szerinti értesítéssel egyidejűleg az intézet az ítéletkiadmányt és a kiutasításról szóló bírósági értesítést is megküldi az elsőfokú bíróság székhelye szerint illetékes idegenrendészeti hatóságnak, és közli vele, hogy a külföldi elítéltet mely időben és hol veheti át. A külföldi átvételét az átvevő aláírásával igazolja.
232. § (1) A külföldi elítélt szabadításáról, illetve a más államnak történő átadásáról az intézet értesíti az illetékes külképviseletet, az Országos Parancsnokságot, szabadítás esetén – a szabadulás előtt legalább három nappal – az útlevelet őrző szervet. Az illetékes külképviseletet az intézet nem értesíti, ha azt a külföldi elítélt az írásbeli nyilatkozatában kifejezetten kérte. (2) A külföldi elítélttel a szabadulásakor közölni kell, és a szabadulási igazoláson fel kell tüntetni, hogy okmányait, útlevelét melyik szervnél veheti át. (3) A szabadságvesztés végrehajtása céljából más államnak átadott külföldi elítélt szabadulási igazolásán fel kell tüntetni az átengedést engedélyező szerv megnevezését, a határozat keltét és ügyszámát.
239. § (1) Az előzetesen letartóztatottat zárkában kell elhelyezni. Ha a befogadási bizottság az előzetesen letartóztatottat kérelmére munkavégzésre vagy oktatásban, illetve képzésben való részvételre osztotta be, az elhelyezés kivételesen zárt körleten lévő lakóhelyiségben is biztosítható. A zárkában (lakóhelyiségben) elhelyezhető létszámot úgy kell meghatározni, hogy személyenként lehetőség szerint tíz köbméter légtér és négy négyzetméter mozgástér jusson. (2) A zárkaajtók nyitva vagy zárva tartásáról a parancsnok a rendelkezési jogkör gyakorlójának az előírásait figyelembe véve, a fogvatartás biztonságára vonatkozó szabályok szerint határoz.

Az Európai Unió Miniszteri Bizottságának Európai Börtönszabályokról szóló Rec (2006) 2 ajánlása a tagállamok számára (Európai Börtönszabályok)
Befogadás
15.1. Befogadáskor minden egyes fogvatartott vonatkozásában a következő adatokat kell haladéktalanul írásba foglalni: f) az orvosi titoktartási kötelezettségre vonatkozó előírások megtartásával, a fogvatartott egészségi állapotára vonatkozó minden olyan információt, amely a fogvatartott saját és a többiek testi és mentális jóléte szempontjából jelentős;
Tájékoztatás
30. Szabály 
30.1. A befogadáskor és a későbbiekben szükség szerinti gyakorisággal minden fogvatartottat írásban és szóban – azon a nyelven, amelyet ért – tájékoztatni kell a fegyelemről szóló szabályozásról, valamint jogairól és kötelezettségeiről a büntetés-végrehajtási intézetben. 
Külföldi állampolgárok
37. Szabály 
37.1. A külföldi ország állampolgárságával rendelkező fogvatartottakat haladéktalanul tájékoztatni kell azon jogukról, hogy felvegyék a kapcsolatot diplomáciai vagy konzuli képviselőikkel és ésszerű lehetőségeket kapjanak a kapcsolatfelvételhez. 
37.2. Azon államok állampolgárságával rendelkező fogvatartottak számára, akiknek nincs az országban diplomáciai vagy konzuli képviselőjük, valamint a menekülteknek és hontalanoknak ugyanilyen lehetőségeket kell biztosítani és engedélyezni kell, hogy az érdekeik képviseletével megbízott állam diplomáciai képviselőjéhez vagy bármely más olyan nemzeti hatósághoz vagy nemzetközi szervezethet forduljanak, amelynek az a feladata, hogy védelmezze az adott érdekeket. 
37.3. A büntetés-végrehajtási hatóságoknak szorosan együtt kell működniük ezekkel a diplomáciai vagy konzuli képviselőkkel a börtönbe zárt külföldi polgárok érdekében, akinek különleges szükségleteik lehetnek. 
37.4. A külföldi állampolgárságú fogvatartottak számára kifejezetten a jogsegélyről szóló tájékoztatást kell adni. 
37.5. A külföldi állampolgárságú fogvatartottakat tájékoztatni kell arról a lehetőségről, hogy büntetésük végrehajtása végett kérjék más országnak való átadásukat. 
Etnikai vagy nyelvi kisebbség
38. Szabály
38.1. Speciális megoldásokat kell kialakítani az etnikai vagy nyelvi kisebbséghez tartozó fogvatartottak szükségletei tekintetében.
38.2. Amennyiben lehetséges a különböző csoportoknak lehetőséget kell kapniuk arra, hogy a büntetés-végrehajtási intézetben is tiszteletben tartsák kulturális szokásaikat. 
38.3. A nyelvi igényeket szakavatott tolmácsok igénybevételével és az egyes büntetés-végrehajtási intézetekben beszélt különböző nyelveken fogalmazott tájékoztatófüzetek átadásával kell kielégíteni. 
Az egészségügyi ellátás megszervezése a büntetés-végrehajtási intézetben
40. Szabály
40.1. A büntetés-végrehajtási intézetben nyújtott egészségügyi ellátást a helyi önkormányzat vagy az állam általános egészségügyi ellátási szolgálatával szoros kapcsolatban kell megszervezni.
40.3. A büntetés-végrehajtási intézet egészségügyi szolgálatainak törekedniük kell minden testi vagy mentális betegség, valamint azon hiányosságok vagy fejlődési rendellenességek kiszűrésére és kezelésére, amelyekben a fogvatartottak esetleg szenvednek.
40.5. Ennek érdekében, minden fogvatartottnak részesülnie kell a szükséges orvosi, sebészeti, pszichológiai ellátásban, azokat is ideértve, amelyek szabad környezetben állnak rendelkezésre.
47.2. A büntetés-végrehajtás közegében működő egészségügyi szolgálatnak biztosítania kell minden olyan fogvatartott pszichiátriai kezelését, akinek ilyen terápiára van szüksége és kiemelt figyelmet kell fordítania az öngyilkosság megelőzésére.

A büntetés-végrehajtás országos parancsnokának a büntetés-végrehajtási szervezet hivatásos és közalkalmazotti állományú dolgozói számára biztosított rekreációs programról szóló 1-1/56/2000. (IK.Bv.Mell.10.) OP intézkedés
1. A rekreációs programban kérelmére a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága (a továbbiakban: BVOP) a büntetés-végrehajtási intézetek, intézmények és a büntetés-végrehajtás gazdálkodó szervezetei (a továbbiakban: bv. szerv) hivatásos állományú tiszti, tiszthelyettesi, illetve közalkalmazotti állományába tartozó- elsősorban a fogvatartottakkal közvetlen foglalkozó – dolgozója legfeljebb 3 évenként egy alkalommal vehet részt, amennyiben 30. életévét betöltötte és legalább 3 éve bv. hivatásos, illetve közalkalmazotti viszonyban áll.
3. A beutalás jogosultságát a szolgálati hely szerinti állományilletékes parancsnok dönti el és a beutaltat a rekreáció idejére – a hivatásos állományút parancsban, a közalkalmazottat »Értesítésben« – írásban vezényli.
6. A foglalkozások részletes tematikáját tartalmazó programot a BVOP Személyügyi és Szociális Főosztálya (a továbbiakban: SZSZFŐO) egyetértésével a tárgyév november 30-áig kell elkészíteni. Amennyiben a működés során a programban bármiféle változtatásra kerül sor, ezt az SZSZFŐO-val minden esetben egyeztetni kell.
7. Az érintett intézmények igazgatói minden év november 15-ig tervezzék meg a rekreációs turnusokat és küldjék meg az SZSZÖO-ra.
8. Az időpontok ismeretében az SZSZÖO döntsön a férőhelyek létszámarányos elosztásáról.