Az alapvető jogok biztosának 
Jelentése
az AJB-6878/2012. számú ügyben

Előadók:             dr. Csóré Erika
dr. Magyarné dr. Vuk Katalin
dr. Varga Éva Csilla
dr. Vass Veronika
Az eljárás megindulása
A fogvatartottak alapvető jogainak érvényesülését fókuszpontba állító projektem keretében indokoltnak tartottam átfogó vizsgálat indítását az Állampusztai Országos Büntetés-végrehajtási Intézetben, figyelemmel arra, hogy a solti objektum két körletét – felújítást követően – 2009-ben bezárták, majd 2010 júliusában egyrészt a börtönök zsúfoltságának enyhítése érdekében, másrészt a tulajdon elleni szabálysértések miatt elzárásra ítéltek fogadására újra megnyitották. Vizsgálatomat az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (Ajbt.) 18. § (4) bekezdése alapján, hivatalból rendeltem el. 
A vizsgálat során az elhelyezési körülményeket, a zárkák állapotát, a szakorvosi, pszichológusi ellátottságot, az egészségügyi ellátás feltételeit, az oktatást, az élelmezést, a foglalkoztatási lehetőségeket, a szabadulásra felkészítés gyakorlatát, továbbá a nemzetiségi jogok érvényesülését ellenőriztem. A helyszíni vizsgálat időpontja: 2012. szeptember 19.

Az érintett alapvető jogok
– A jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye: „Magyarország független demokratikus jogállam.” [Alaptörvény B) cikk (1) bekezdés] 
– Az élethez és az emberi méltósághoz való jog: „Az emberi méltósághoz való jog sérthetetlen. Minden embernek joga van az élethez és az emberi méltósághoz, a magzat életét a fogantatástól kezdve védelem illeti meg.” [Alaptörvény II. cikk] 
– Az egyenlő bánásmód követelménye: „Magyarország az alapvető jogokat mindenkinek bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, fogyatékosság, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül biztosítja. Magyarország az esélyegyenlőség megvalósulását külön intézkedésekkel segíti.” [Alaptörvény XV. cikk (2) és (4) bekezdés] 
– A testi és lelki egészséghez való jog: „Mindenkinek joga van a testi és lelki egészséghez. Az (1) bekezdés szerinti jog érvényesülését Magyarország genetikailag módosított élőlényektől mentes mezőgazdasággal, az egészséges élelmiszerekhez és az ivóvízhez való hozzáférés biztosításával, a munkavédelem és az egészségügyi ellátás megszervezésével, a sportolás és a rendszeres testedzés támogatásával, valamint a környezet védelmének biztosításával segíti elő. [Alaptörvény XX. cikk (1)-(2) bek.]
– A tisztességes eljáráshoz való jog: „Mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és ésszerű határidőn belül intézzék.” [Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdés]

I. A helyszíni vizsgálat tapasztalatai
1. Az intézet rövid története 
Az intézet elődje az 1883-ban alapított Kishartai Közvetítő Intézet. Az intézmény létrejötte annak köszönhető, hogy Wágner Pál helyi földbirtokos a halálakor végrendeletében kishartai földbirtokát és annak felszerelését a magyar államra hagyományozta, hogy azon az Igazságügyi Minisztérium intézetet létesítsen az elítéltek földműves munkával történő foglalkoztatására. 
Az adományozás motivációja az volt, hogy a földbirtokos korábban maga is hosszabb idejű börtönbüntetést töltött különböző fegyintézetekben, ezért szeretett volna hozzájárulni egy átmeneti intézmény létrehozásához, ami felkészíti az elítélteket a szabadulásra. Az intézmény 1884-ben közvetítő és dologházként kezdte meg a működését kilenc fogvatartottal, három épületben összesen 80 férőhellyel és 105 hektár mezőgazdasági művelésre alkalmas területtel. A Kishartai Közvetítő Intézet teljesen önálló intézményként működött, a korabeli szabályozás szerint a legalább 3 évi fegyházra, vagy börtönre ítéltek a büntetés kétharmadának kitöltése után szorgalmuk és jó magaviseletük alapján kerültek a közvetítő intézetbe. A nyári mezőgazdasági munka mellett a téli időszakban részben saját használatra, részben eladásra vesszőkosarakat és szalma lábtörlőket fontak az elítéltek.
A Kishartai Közvetítő Intézet több mint 35 éven át működött. 1919-ben országos büntető intézetté alakították át, és a kincstári tulajdonban lévő ingatlan mellé bérbevett birtokokkal a rabgazdaság területe 2.117 hektár lett. A terület növelésével párhuzamosan bővítették a működéshez szükséges létesítményeket. A bővítésnek két oka volt, egyrészt az, hogy a trianoni békeszerződés után a fegyintézetek csökkenése miatt a létszám az intézetben 400-450 főre növekedett, másrészt az I. világháború utáni gazdasági nehézségek az önellátás felé terelték a figyelmet. 1944 őszén elrendelték az intézet kiürítését, a fegyőrök és az elítéltek az állatállománnyal együtt a Dunántúlra indultak, ahonnan a fogvatartottak fokozatosan megszöktek. Az elítéltek ismételt visszaszállítása 1946-ban kezdődött meg. 
1948-ban az intézet mellett működő gazdaságok vállalatba tömörültek. Az intézet befogadóképessége jelentősen megnőtt: a férfiak mellett női elítélteket is elhelyeztek itt. 1951-ben megalakult az Állampusztai Igazságügyi Gazdaság, és a tagosítások eredményeként a gazdaság területe 3.500 hektárra nőtt. 1956-ban az elítéltek többsége az intézetből távozott, az állatállomány ellátását, és a sürgős munkát az őrség, valamint a polgári alkalmazottak és hozzátartozóik végezték. 1957-ben megszűnt a női elítéltek foglalkoztatása. Az elítéltek nevelésének, belső életének irányítására 1959-ben új szolgálati ágat – a nevelési szolgálatot – állították fel. Az ezt követő időszakban a foglalkoztatást új alapokra helyezték, az ültetvény telepítés eredményeként az intézetben folyamatosabb, kiegyensúlyozottabb lett. 1974-ben a Solti Állami Gazdaság átvételével a működési terület közel a háromszorosára nőtt, ma meghaladja a 12.500 hektárt. Központi forrásból biztosított pénzeszközök felhasználásával új szálláskörlet épült Solton.
2. Az intézet elhelyezkedése
Az Állampusztai Országos Büntetés-végrehajtási Intézet Bács-Kiskun megye középső részén helyezkedik el. Az intézet állampusztai és solti objektuma egymástól viszonylag nagy távolságra, 23 km-re van. Az intézet parancsnoki székhelyéül is szolgáló állampusztai objektum Harta nagyközség közigazgatási területéhez tartozik, a nagyközségtől mintegy 7 km-re. A másik objektum Solt város közigazgatási területéhez tartozik, a Solt-Nagymajori településrészen található, az objektum a város központjától kb. 10 km-re. Az elhelyezkedéséből adódó egyik fontos jellemzője az intézetnek a szervezeti egységek, telephelyek, munkahelyek közötti nagy távolság. A másik fontos jellemző a mezőgazdasági adottságok: sík, mezőgazdasági művelésre, állattartásra alkalmas terület, jó minőségű termőtalaj, az évi napsütéses órák magas száma. Ezek a jellemzők megalapozzák egy nyitott jellegű és mezőgazdasági munkáltatásra épülő büntetés-végrehajtási intézet hatékony működtetését.
3. A fogvatartottak elhelyezési körülményei
A két telephellyel rendelkező intézet befogadóképessége 814 fő, a vizsgálat napján 1084 volt a nyilvántartott fogvatartotti létszám, azaz 134%-os telítettségű. A fogvatartottakat végrehajtási fokozat, dohányzás és foglalkoztatottság alapján helyezik el a zárkákban, emeletes ágyakon (háromemeletes ágyak nincsenek!). A zárkák 8-16 fogvatartott befogadására alkalmasak.
Állampusztán börtön és fogház fokozatú elítéltek töltik rövidebb (4-6 év) tartamú szabadságvesztésüket 12-16 fős zárkákban, emeletes ágyakon. A solti objektum két körletét – felújítást követően – 2009-ben költségracionalizálás miatt bezárták. 2010 júliusában azonban újra megnyitották. Az elzárást foganatosító részlegen szabadságvesztésre átváltoztatott közérdekű munkára és pénzbüntetésre ítéltek fogház fokozatban töltik büntetésüket, vegyesen a szabálysértési elzárást töltő személyekkel. A vegyes elhelyezést bv. ügyészi engedély teszi lehetővé. A helyszíni vizsgálat időpontjában az elzárást töltő személyek száma 39 volt. Ezek száma ugyan nem prognosztizálható, de tapasztalatok szerint csökkenő tendenciát mutat. A zárkákban 8-10 fogvatartott helyezhető el, a mellékhelyiség fallal van leválasztva. A közös zuhanyzó helyiségek 11 zuhanyállásúak. Egyszerre kb. 20 fogvatartott tud fürödni. A zuhanyt a felügyelő egy központi csap megnyitásával működteti. A zárkák és a fürdőhelyiségek is jó állapotban vannak, 2008 folyamán a falakat újracsempézték. Ugyanebben az évben a fűtésrendszert és az épületek tetőszerkezetét is felújították. Az állampusztai objektumban lévő betegszobán található egy akadálymentesített zuhanyozó, de ez a zárka az emeleten található, lift pedig nincs az intézetben (ebben az épületrészben sem).
Az intézet biztonsági rendszerének dinamikus részét a fogvatartottak kriminalitása, az önkéntes jogkövetésre való hajlandóság és az őrzés módszere képezi, míg a statikus részét az épületek, a kerítések és a technikai eszközök jelentik. A fogvatartottak jó fegyelmi helyzetét mutatja, hogy az éjjeli őri feladatokat részben fogvatartottak látják el (fizetés ellenében). 
Az intézetben összesen egy csomagvizsgáló van, ami a központi objektumban (Állampusztán) található, Solton nincs. Ez utóbbi objektumban az új beléptető rendszer a közeljövőben készül el, a helyszíni vizsgálat időpontjában már folytak a munkálatok.
4. Tisztálkodási lehetőségek
A dolgozó fogvatartottak számára naponta biztosított a melegvizes fürdési lehetőség, a nem dolgozók heti egyszer zuhanyozhatnak meleg vízzel. A nyári melegben napi egyszeri hideg vizes zuhanyzásra is volt/van lehetőség. A sportfoglalkozások után is biztosított a zuhanyozás. A solti sportpálya mellett egy kerti zuhany is elhelyezésre került. Akadálymentes zuhanyzó – mint arról már volt szó – kizárólag a betegszobához tartozik, amely azonban csak legalább két felügyelő segítségével közelíthető meg.
5. Egészségügyi ellátás
Négy szerződéses orvos, egy fogorvos és három általános orvos biztosítja az egészségügyi ellátást az intézetben. Az utóbbiak helyett, (az ő munkájukra megfelelő számú főállású orvos megléte esetén ugyanis nem lenne szükség) az idén valószínűleg fel tud venni az intézet egy főállású általános orvost. Vele a helyszíni ellenőrzés időpontjáig már felvették a kapcsolatot, megállapodásuk előrehaladott volt. Az egészségügyi szakápolók/ápolók száma 12 fő. A személyzet egészségügyi ellátását is ők végzik. A fogvatartotti populáció nagyságára is figyelemmel az egészségügyi személyzet létszáma nem elegendő. Szűrővizsgálatokat végeznek (HIV, HPV, Hepatitis), de tüdőszűrésre évek óta nem került sor, mert megszűnt az állami támogatása (az OEP nem finanszírozza). 
A fogvatartottakkal és a személyi állománnyal egyetlen pszichológus foglalkozik. A szenvedélybetegség nem jellemző az intézetben, ahogy a Rivotril-fogyasztás sem. Minimális az esélye a kábítószer intézetbe való bejutásának, melynek kiszűrésére kábítószer-kereső kutyát használnak. Solton működik drogprevenciós részleg is. A szabálysértési elzárást letöltött fogvatartottak a szabadításkor nem esnek át egészségügyi vizsgálaton.
6. Étkeztetés
Mindkét objektumban 800-800 adag étel elkészítésére alkalmas konyha működik. Az élelmiszerraktár az állampusztai központban működik. A fogvatartottak és a személyzet ugyanazt a menüt fogyasztja. A nyersanyagokat döntően belső ellátásból biztosítják, a többit közbeszerzés útján vásárolják. Konyhai kisegítőként és szakácsként több mint ötven fogvatartottat foglalkoztatnak. Az állampusztai konyhán alkalmazottként 3 szakács, 1 konyhavezető, 1 élelmezésvezető és 1 raktáros dolgozik. A solti objektumban csak konyha vezetőt foglalkoztatnak. Naponta tizenöt féle menüt tudnak biztosítani (például gluténmentes, diabetikus, kóser). Az étlapokat 30 napos időintervallumban készítik el. A nehéz fizikai munkát végzők számára pótlékot is biztosítanak.
Mindkét objektumban közös étterem működik, a vacsora kivételével itt zajlanak az étkezések, a munkaidőhöz alkalmazkodóan több turnusban. Csak a fegyelmi körletrészen elhelyezettek és a betegszobán tartózkodók nem étkeznek itt. A körleteken nincsenek saját hűtőszekrények. Mindkét objektumban működik kiétkeztetési bolt, gazdag áruválasztékkal. A működtető egy külső vállalkozó. Havonta legalább kétszer van kiétkezés, amit számítógépes rendszerrel bonyolítanak. 
7. Oktatás, foglalkoztatás, szabadidő, fegyelmi helyzet, kapcsolattartás
Az intézet nyitott a fogvatartottak mozgását tekintve. A fogvatartottak mezőgazdasági jellegű – növénytermesztési és állattenyésztési – munkát végeznek az Állampusztai Mezőgazdasági és Kereskedelmi Szolgáltató Kft-nél (ez a büntetés-végrehajtás felügyelete alá tartozó önálló gazdálkodó szerv). A növénytermesztés keretében búzát, kukoricát, árpát, napraforgót és repcét termesztenek. Az intézethez tartozik egy sertéstelep, egy csirketelep, egy lóistálló, 3 pulykatelep és a juhászat. (Ezek a Kft. állattartó telepei, az intézet csak a fogvatartotti munkaerőt biztosítja). Az értékesítést a Kft. végzi, szabadpiacra történő eladással. Az intézetben költségvetési munkáltatás is folyik, ami szakmunkát igénylő feladatokra (javítási, szerelési munkák, parkgondozás, stb.) terjed ki. Szerződésük van továbbá egy kecskeméti Kft-vel, amely alapján a fogvatartottak bérmunkában tujafákat gondoznak. A nem dolgozó fogvatartottak rendszerint kriminalitásuk, életkoruk, vagy egészségi állapotuk miatt nem vesznek részt a munkáltatásban. 
A Pannon Oktatási Központ által szervezett általános és szakiskolai oktatásban 112 fogvatartott vesz részt. A tanuló fogvatartottakat ösztöndíjjal motiválják. Összességében az intézetben a foglalkoztatás közel 80%-os (ez a munkáltatásban és az oktatásban résztvevő fogvatartottak aránya). Szakköri foglalkozás keretében többek között üvegházas konyhakerti növénytermesztés folyik. A fogvatartottak szabadidejüket továbbá irodalmi, zenei, színházi és sportszakkörben tölthetik el. Az állampusztai és a solti objektumban is rendelkezik egy-egy nagy sportpályával, ahol a különböző sporttevékenységek mellett az 1 órás szabad levegőn tartózkodást biztosítják a fogvatartottaknak. A külvilággal való kapcsolattartást az intézet a jogszabály lehetőségei szerint (telefonálás, levelezés, csomagfogadás útján) biztosítja. Két ügyvédi beszélő szolgálja a védő-ügyfél kapcsolat teljesülését. Állampusztán biztonsági beszélő is van, amely a közelmúltban készült el. Ügyvédek azonban ritkán látogatják ügyfeleiket, mivel a fogvatartottak általában elítéltek, vagyis lezárult büntetőügyük. Egy rendőrségi kihallgatót is rendszeresített az intézet. A bv. bíró rendszerint az intézetben tárgyalja a büntetés-végrehajtással kapcsolatos ügyeket. Az ügyészi törvényességi ellenőrzést Kecskemétről kiszálló ügyész végzi.
Az egészséges életmód érdekében, napi rendszerességgel kondicionáló termekben is eltölthetik szabadidejüket az elítéltek, de csak egészségügyi alkalmasság esetén, előre ütemezetten. Az intézeti könyvtár saját könyvállományát a megyei könyvtár bővítette adományával. A zárkákban található televízió, melyek vagy a fogvatartott saját vagy intézet tulajdona. Négyhavonta tartanak fogvatartotti fórumot, ilyenkor – a nagyobb fogvatartotti közösség előtt – történik a hosszabb ideig tartó versenyek, vetélkedők, pályázatok eredményhirdetése, a különböző díjak átadása is. A fogvatartottak fegyelemi helyzete javuló tendenciát mutat. Az enyhébb végrehajtási szabályok hatálya alatt álló fogvatartottak (10 fő volt a számuk a vizsgálat napján) elhelyezésére külön zárkák szolgálnak. Számukra havi egy, vagy két alkalommal 48 órát meg nem haladó eltávozást engedélyeznek. (Havi két alkalommal távozhatnak el azok a fogvatartottak, akiknek a szabadulása fél éven belüli, egyszer azok, akiknek még több mint fél év van hátra a büntetésükből.) 
Az enyhébb végrehajtási szabályok hatálya alatt állók esetében alkalmazzák továbbá az intézeten kívüli látogatófogadást négy óra időtartamban. Ilyenkor intézeti gépjárművel szállítják el a település központjába (Hartára illetve Soltra) azokat a fogvatartottakat, akikért nem jönnek el a hozzátartozók. Ők menetrend szerinti közlekedési eszközzel utaznak haza, felszállási lehetőség egyik objektumban sincs. Menetrend szerinti buszjárat csak a központi objektumban van naponta kétszer, a szabaduló fogvatartottaknak ennek igénybe vételével van lehetőségük elhagyni Állampusztát (amennyiben nem jönnek értük hozzátartozóik). 
8. Vallásgyakorlás
Az intézet mindkét objektumában működik kápolna, ahol főállású katolikus lelkész vezetésével bonyolítják le a szertartásokat. Emellett minden történelmi egyháznak lehetőséget biztosítanak a lelki-gondozásban való részvételre. Gyakorlatilag azonban csak református és jehovista börtönpasztoráció működik az intézetben.
9. Külföldi fogvatartottak
A vizsgálat idején az intézetben összesen 7 külföldi, ebből 1 kettős állampolgárságú fogvatartott volt elhelyezve. Állampolgárság szerinti megoszlásuk: 5 román, 1 szerb-magyar, valamint 1 ukrán. Valamennyien jogerős büntetésüket töltik az Állampusztai Büntetés-végrehajtási Intézetben. Az elítéltek mindegyike jól beszél és ért magyar nyelven, így fogvatartott társaikkal és az intézet személyzetével is tudnak kommunikálni. Kérelmeiket magyar nyelven írják. Az intézet parancsnokának tájékoztatása szerint a külföldi elítéltek elhelyezése során figyelembe veszik a fogvatartottak állampolgárságát, ezzel is törekszenek megkönnyíteni beilleszkedésüket a közösségbe. Az intézetbe kerülő fogvatartott befogadásakor saját anyanyelvén vagy az általa beszéltnek mondott nyelven megkapja a tájékoztatót jogairól, kötelezettségeiről, valamint a házirendről. A külföldi országok diplomáciai képviselői közül kiemelkedik a Szegedi Román Konzulátus képviselője, az alkonzul asszony, aki rendszeresen látogatja az intézetben elhelyezett román elítélteket és segítséget nyújt számukra. Egyik külföldi sem jelzett az intézet parancsnoka felé olyan igényt, hogy az országa kulturális szokásait, hagyományait az intézetben ápolni szeretné.
A helyszíni vizsgálat idején az intézetben elhelyezett magyar-szerb állampolgár részt vesz a munkáltatásban, kiválóan beszéli és érti a magyar nyelvet. Nyilatkozata szerint kommunikációs nehézségei nincsenek, mindenkivel meg tudja magát értetni és őt is megértik. 
10. Személyi állomány 
Az állampusztai objektum büntetés-végrehajtási osztályán 5 körlet főfelügyelő, 23 körletfelügyelő, 1 vezető nevelő és 7 nevelő dolgozik. Munkájukat 2 szociális segédelőadó segíti. A solti objektum büntetés-végrehajtási osztálya állományának összlétszáma: 1 osztályvezető tiszt, 1 vezető nevelő, 6 nevelő és 2 szociális segédelőadó. Egy nevelőre 80-90 fogvatartott jut. A konyhai feladatokat részben költségvetési munkáltatásban résztvevő fogvatartottak, részben közalkalmazott szakácsok látják el.

II. A vizsgálat megállapításai
1. A hatáskör tekintetében
Feladat- és hatáskörömet, valamint az ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságaimat az Ajbt. határozza meg. Az Ajbt. 18. § (1) bekezdés f) pontja szerint a rendvédelmi szerv az alapvető jogok biztosa által vizsgálható hatóságnak minősül. A büntetés-végrehajtási szervezetről szóló 1995. évi CVII. törvény 1. § (1) bekezdése szerint a büntetés-végrehatási szervezet állami, fegyveres rendvédelmi szerv, vagyis vizsgálati lehetőségem kiterjed a vizsgált büntetés-végrehajtási intézetre.

2. Az érintett alapvető jogok tekintetében 
Magyarország Alaptörvénye (továbbiakban: Alaptörvény) B) cikkének (1) bekezdése szerint Magyarország független demokratikus jogállam. 
Az Alkotmánybíróság több határozatában megfogalmazta, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam […] kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. A jogbiztonság tehát nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is. Ezért alapvetőek a jogbiztonság szempontjából az eljárási garanciák. Csak formalizált eljárás szabályainak követésével keletkezhet érvényes jogszabály, csak az eljárási normák betartásával működnek alkotmányosan a jogintézmények. [9/1992. (I. 30.) AB határozat] Az alanyi jogok és kötelezettségek érvényesítésére szolgáló eljárási garanciák a jogbiztonság alkotmányos elvéből következnek. Megfelelő eljárási garanciák nélkül működő eljárásban a jogbiztonság szenved sérelmet. 
Az Alkotmánybíróság értelmezése szerint a jogállamiság egyik alapvető követelménye, hogy a közhatalommal rendelkező szervek is csak a jog által meghatározott keretek között fejthetik ki a tevékenységüket. [56/1991. (XI.8.) AB határozat]
Az Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdése szerint mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és ésszerű határidőn belül intézzék. A hatóságok törvényben meghatározottak szerint kötelesek döntéseiket indokolni. „A tisztességes eljárás olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet megítélni.” [Lásd: 6/1998. (III.11.) AB határozat,14/2004. (V.7.) AB határozat]
Az Alkotmánybíróság leszögezte azt is, hogy a tisztességes eljáráshoz való jog abszolút jog, amellyel szemben nem létezik mérlegelhető más alapvető jog, mert már maga is mérlegelés eredménye. [14/2004. (V. 7.) AB határozat]
Álláspontom szerint a jogállamiság és az abból fakadó tisztességes eljárás követelményének nem csak a szabályozási szinten, hanem a jogalkalmazó szervek mindennapi gyakorlatában is folyamatosan érvényesülnie kell.
A közvetlen alkotmányi garanciák gazdaságossági és célszerűségi okokból, az eljárás egyszerűsítése vagy az időszerűség követelményének érvényesülése címén sem mellőzhetők. [11/1992. (III. 5.) AB határozat, ABH 1992, 77, 84-85.; 49/1998. (XI. 27.) AB határozat, ABH 1998, 372, 376-377.; 5/1999. (III. 31.) AB határozat, ABH 1999, 75, 88-89.; 422/B/1999. AB határozat, ABH 2004, 1316, 1320, 1322.] Már több jelentésemben is hangsúlyoztam, hogy különösen nagy súlya van ennek a tételnek akkor, amikor az adott eljárás eleve alapjog-korlátozásra, szankció kiszabására vagy jogkorlátozó intézkedés meghozatalára irányul.
Az Alaptörvény II. cikke alapján az emberi méltóság sérthetetlen, minden embernek joga van az élethez és az emberi méltósághoz. A korábban irányadó és az Alaptörvény hatályba lépését követően is hivatkozási pontot jelentő alkotmánybírósági gyakorlat az emberi méltósághoz való joggal kapcsolatosan arra hívja fel a figyelmet, hogy a méltóság az emberi élettel eleve együtt járó minőség, amely oszthatatlan és korlátozhatatlan, s ezért minden emberre nézve egyenlő.
Az Alaptörvény az emberi méltósághoz való joggal összefüggésben abszolút tilalmakat fogalmaz meg. Ezek értelmében senkit nem lehet kínzásnak, embertelen, megalázó bánásmódnak vagy büntetésnek alávetni, valamint szolgaságban tartani. 
Az emberi méltósághoz való jog érvényesülésével szorosan összefügg a megalázó bánásmód tilalma. A megalázó bánásmód lényege, hogy az érintettben olyan erős félelmet, lelki gyötrelmet és alsóbbrendűségi érzést okoz, ami alkalmas arra, hogy a testi és lelki ellenállását megtörje.
Mint ahogy arra az Alkotmánybíróság rámutatott, az állam büntető hatalmának önkényével, túlsúlyával szemben az egyént védő alkotmányos értékek történetileg elsősorban a büntetőjogra és a büntetőeljárásra fogalmazódtak meg és váltak – különböző részletességgel – az alkotmányok részeivé. Ez azonban nem jelenti a büntetés-végrehajtásban megnyilvánuló állami büntető hatalom korlátlanságát, a bűnösnek talált és büntetésre ítélt egyén teljes kiszolgáltatottságát. Az elítélt nem tárgya a büntetés-végrehajtásnak, hanem alanya, akinek jogai és kötelezettségei vannak. Jogainak egyik csoportját a büntetés-végrehajtás során is korlátozás nélkül vagy módosulással továbbélő alkotmányos alapjogok alkotják, másik csoportját pedig a büntetés, illetve a büntetőjogi intézkedés végrehajtásának tényéből és körülményeiből keletkező sajátos végrehajtási jogok.
A büntetés-végrehajtás alkotmányos kereteinek szélső értékeit egyrészről az emberi méltósághoz, a személyi biztonsághoz való jog, másrészről a kínzásnak, a kegyetlen, embertelen, megalázó bánásmódnak és büntetésnek tilalma jelöli ki. Ezen belül a jogállamiságból, valamint az alapvető jogok lényeges tartalmának korlátozására vonatkozó tilalomból vezethető le, hogy a büntetések és intézkedések végrehajtása címén az állam milyen mértékben avatkozhat az egyén életébe, korlátozhatja alapjogait és szabadságát. [13/2001. (V.14.) AB határozat]
Az Alaptörvény XX. cikk (1) és (2) bekezdése alapján mindenkinek joga van a testi és lelki egészséghez, ennek az alapjognak az érvényesülését pedig Magyarország genetikailag módosított élőlényektől mentes mezőgazdasággal, az egészséges élelmiszerekhez és az ivóvízhez való hozzáférés biztosításával, a munkavédelem és az egészségügyi ellátás megszervezésével, a sportolás és a rendszeres testedzés támogatásával, valamint a környezet védelmének biztosításával segíti elő.
Az Alkotmánybíróság több határozatában értelmezte a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog tartalmát (Alkotmány 70/D. §), és mindezek az értelmezések álláspontom szerint – függetlenül attól, hogy „legmagasabb szintű” jelző az Alaptörvényben már nem kapott helyet – továbbra is hivatkozhatóak maradnak. Az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint a (legmagasabb szintű) testi és lelki egészséghez való jogként meghatározott alkotmányi követelmény az államnak azt az alkotmányos kötelezettségét jelenti, hogy a nemzetgazdaság teherbíró képességéhez, az állam és a társadalom lehetőségeihez igazodva olyan gazdasági és jogi környezetet teremtsen, amely a legkedvezőbb feltételeket biztosítja a polgárok egészséges életmódjához, életviteléhez. Az alkotmánybírósági gyakorlat utal arra is, hogy az államnak e jog megvalósulása érdekében meghatározott, az egészségügyi intézmények és orvosi ellátás megszervezésére irányuló kötelezettsége annyit feltétlenül jelent, hogy az állam köteles megteremteni egy olyan intézményrendszer működésének a garanciáit, amely mindenki számára biztosítja az egészségügyi szolgáltatások igénybevételének lehetőségét, azaz azt, hogy a szolgáltató intézmények hiánya miatt senki ne maradjon ellátatlanul. Az állam szabadsága nem terjed odáig, hogy anélkül üresítse ki az egyik legfontosabb garanciális intézmény tartalmát, hogy helyette nem építi ki az alapvető jog megvalósulásának azonos súlyú biztosítékait. Az Alkotmánybíróság ugyanakkor utalt arra is, hogy az egészségügyi intézményhálózat és az orvosi ellátás körében elvontan, általános ismérvekkel csak egészen szélső esetekre korlátozottan határozhatja meg az állami kötelezettség kritikus nagyságát, vagyis azt a szükséges minimumot, amelynek hiánya már alkotmányellenességhez vezet. Ilyennek volna minősíthető például, ha az ország egyes területein az egészségügyi intézményrendszer és az orvosi ellátás teljesen hiányozna. Az Alkotmánybíróság olvasatában az ilyen szélső eseteken túl azonban az állami kötelezettségnek nincs alkotmányos mércéje. Az egészséghez való jog tehát önmagában alanyi jogként értelmezhetetlen. Az az Alkotmányba foglalt állami kötelezettségként fogalmazódik meg, amely magában foglalja azt a kötelezettséget, hogy a törvényhozó a testi és lelki egészség bizonyos területein alanyi jogokat határozzon meg.
Már korábbi vizsgálataim kapcsán kifejtettem, hogy – álláspontom szerint – a jogalkalmazási gyakorlatra fókuszáló ombudsmani jogvédelemnek az egészséghez való jog biztosításával összefüggő állami kötelezettségekkel kapcsolatban lehetősége van akár az Alkotmánybíróság által követettől eltérő, további alapjogi követelmények megfogalmazására és kibontására. Önmagában ugyanis az a tény, hogy az Alkotmánybíróság, annak alacsonyabb mércéje miatt valamely jogszabályi rendelkezést, jogi-szervezeti megoldást az egészséghez való jog érvényesülése szempontjából – a fenti gyakorlat alapján – nem minősít alkotmányellenesnek, még egyáltalán nem zárja ki azt a lehetőséget, hogy e norma gyakorlati alkalmazásával, hatásával és következményeivel kapcsolatban az egészséghez való joggal, vagy ennek alanyi jellegű részjogosítványával, az egészségügyi ellátáshoz való jogosultsággal összefüggő visszásság megállapítására kerüljön sor. Az ombudsmani jogvédelem eltérő, magasabb mércéjében két végpont határozható meg. Értelemszerűen nem állapítható meg az egészséghez való joggal összefüggő visszásság pusztán egy intézmény megszüntetése, átalakítása, összevonása, feladatátadása miatt, egy ilyen szemlélet parttalanná és esetlegessé tenné az alapvető jogok biztosa által biztosított jogvédelmet. 

3. A vizsgálat érdeme tekintetében 
A Bv. tvr. 44. § (1) bekezdése értelmében az elítéltek munkáltatása a szabadságvesztés végrehajtásának fontos része. Célja az, hogy elősegítse az elítélt testi és szellemi erejének fenntartását, lehetőséget adjon a szakmai gyakorlottság megszerzésére és fejlesztésére, és ezáltal megkönnyítse, hogy a szabadulása után a társadalomba beilleszkedjék.
Pozitívan értékelem a foglalkoztatás gyakorlatát, megszervezését az intézetben. A fogvatartottak közel 80%-a foglalkoztatott, sőt az intézet az elzárást töltő elkövetők számára is biztosítja a munkavégzés lehetőségét. Az állattenyésztésben és a növénytermesztésben való részvétel hozzájárulhat a fogvatartottak ismereteinek bővítéséhez, szabadulás utáni életvitelük hatékony megszervezéséhez.
Az intézet személyi állományának létszáma több területen alultervezett. Különösen alacsony az ápolók száma. Az egészségügyi dolgozók 24 órában látnak el szolgálatot, és a mintegy 23 km-re lévő solti objektumban is ebből a létszámból kell biztosítani a rendszeres egészségügyi ellátást.
A fentiekre tekintettel megállapítom, hogy az egészségügyi személyzet alacsony létszáma miatt sérül a fogvatartottak és – tekintettel arra, hogy az egészségügyi szakdolgozók feladatellátása a bv. dolgozókra is kiterjed – a személyi állomány egészséghez való joga.
Nem tartom elegendőnek az egy pszichológusi státuszt sem, aki ugyancsak mind a fogvatartottakkal, mind a személyi állománnyal foglalkozik. Mint ahogy korábbi AJB-4495/2012. számú jelentésemben is hangsúlyoztam, egy zárt közösségben hatványozottan jelentkezhetnek különböző pszichés problémák, betegségek, amelyek kezelése gyakran hosszabb időt vesz igénybe. A bv. intézetekben tehát elengedhetetlen a megfelelő létszámú szakember jelenléte.
A vizsgált intézetben az egyetlen pszichológus szakember alkalmazása közvetlenül veszélyezteti a fogvatartottak és a személyi állomány lelki egészséghez való jogát, mentális ellátását.
Megítélésem szerint alacsonyra tervezett a nevelők száma is. Egy nevelőre 80-90 fogvatartott jut, így az egyéniesített nevelés megvalósítása szinte lehetetlen. A Bv. tvr. az elítéltek nevelése címszó alatt rögzíti, hogy a szabadságvesztés végrehajtásának feladata az elítélt önbecsülésének fenntartása, valamint a felelősségérzetének fejlesztése, elősegítve ezzel, hogy felkészüljön a szabadulása utáni, a társadalom elvárásának megfelelő önálló életre. E követelménynek azonban az intézet jelenlegi nevelői állománya nem tud eleget tenni, illetve fáradttá, esetleg következetlenebbé válhatnak döntéseik meghozatalakor, mely végső soron odavezethet, hogy a szabadságvesztés büntetés nem tölti be a jogszabályban deklarált funkcióját.
A fentiekre tekintettel megállapítom, hogy az alultervezett nevelői létszám közvetlenül veszélyezteti a fogvatartottakkal való tisztességes eljárás és emberséges bánásmód követelményének érvényesülését.
Az R.2. értelmében a fogvatartottak részére biztosítani kell az évenkénti tüdőszűrésen (ernyőképszűrés) való részvétel lehetőségét. A tüdőszűrést a területileg illetékes, illetőleg a kijelölt tüdőgondozók végzik. 
Az Eütv. 81. § (1) bekezdése értelmében a szűrővizsgálatok célja a lakosság egészségének védelme és az egyén életminőségének, illetve élettartamának növelése a rejtett betegségek, az egyes betegségeket megelőző kórállapotok, valamint az arra hajlamosító kockázati tényezők korai – lehetőleg panaszmentes – szakaszban történő aktív felkutatásával és felismerésével.
Az NM rendelet 3. § (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a felnőttkori szűrővizsgálatokat az adott korcsoportba tartozó személyek önkéntesen vehetik igénybe, illetőleg külön jogszabály a szűrővizsgálat eredményének igazolását, ennek hiányában a szűrővizsgálaton való részvételt elrendelheti. Az NM rendelet 2. számú melléklete szerint a 40 év felettiek számára a társadalombiztosítás évente egy szűrővizsgálat elvégzését támogatja.
A Tüdőgyógyászati Szakmai Kollégiumnak a Tuberkulózis diagnosztikus és terápiás protokollja szerint a betegség kialakulásában a legnagyobb kockázati tényező a HIV fertőzés. A hajlamosító körülmények között szerepel az alkoholfüggőség, a kábítószerfüggőség, valamint több betegség, illetve a leromlott általános egészségi állapot. Fokozott a tuberkulózis kockázata a lakosság bizonyos csoportjaiban. Az átlagnépességhez viszonyítva gyakoribb a betegség előfordulása a hajléktalanok, valamint a szoros közösségben (szociális otthon, börtön) élők között. 
Az intézet vonatkozásában a területileg illetékes tüdőszűrő állomás a Bács-Kiskun Megyei Kórház, amelynek középirányító szerve a Gyógyszerészeti és Egészségügyi Minőség- és Szervezetfejlesztési Intézet. Az egészségügyi intézmény mozgó szakorvosi szolgálata 6-7 éve megszűnt, így a fogvatartottak szűrése elmarad, nem megoldott. 
Az intézet fogvatartottjai tehát évek óta nem igényelhetik a tuberkulózis kiszűrésére irányuló vizsgálatot. Fontosnak tartom e fertőző betegség szűrésének lehetőségét a fogvatartottak esetében biztosítani, mivel a vázolt kockázati tényezőkre figyelemmel a betegség előfordulása nem zárható ki egyetlen bv. intézetben sem. Mindezek alapján, az az álláspontom, hogy a szóban forgó szűrés hiánya veszélyezteti a fogvatartottak egészséghez való jogának érvényesülését.
Az intézetben nincs akadálymentes zárka, illetve ilyen zuhanyzó csak az emeleten lévő betegszobában van. Ez utóbbi pedig – lift hiányában – kizárólag lépcsőn közelíthető meg, melyen szükség esetén az állomány tagjai viszik fel a fogvatartottat (megemelve, ölben) a betegzárkába. Az intézet általában nem fogad mozgáskorlátozott fogvatartottat, ugyanakkor annak előfordulása nem zárható ki. A vizsgálat idején volt felső végtag hiányos fogvatartott az intézetben, de állapota nem akadályozta abban, hogy önmagát ellássa. 
Mint ahogy azt a tököli fiatalkorúak intézetének vizsgálati eredményeit összefoglaló AJB-2323/2012. számú jelentésemben is rögzítettem, az akadálymentes zárka és fürdőhelyiség hiánya sérti a mozgáskorlátozott fogvatartottak emberi méltósághoz fűződő jogát, valamint az esélyegyenlőség elvét. A mozgáskorlátozott fogvatartottak intézetbeli jelenlegi elhelyezési körülményei és helyváltoztatási lehetőségei pedig visszásságot okoznak a személyi állomány emberi méltósághoz fűződő jogával összefüggésben. 
Az R.2. 35. § (1) bekezdése értelmében a fogvatartott részére szabaduláskor ki kell adni kórházi zárójelentésének egy példányát, valamint azokat az orvosi leleteket, illetve másolatokat, amelyek az egészségi állapotának megítélésében fontosak, vagy amelyekre a fogvatartott, illetve a szabaduló igényt tart. A jogszabály hatálya a fogvatartott elítéltre, előzetesen letartóztatottra terjed ki, az elzárást töltő elkövetőkre nem.
Az intézet solti telephelyén elzárást töltő elkövetők is elhelyezésre kerülnek. A parancsnok tájékoztatása szerint a szabálysértési elzárást letöltött elkövetőket szabadításkor egészségi állapotukat igazoló dokumentummal nem látják el és orvosi vizsgálaton sem esnek át. Álláspontom szerint a bv. intézet átlátható működését, a személyi állományt is megillető biztonságot, a fedhetetlenséget, azaz a tisztességes eljárás követelményének érvényesülését jelentősen megnehezíti, ha a szabálysértést elkövető szabaduláskor nem rendelkezik az egészségi állapotát tükröző dokumentációval.
Az, hogy a jelenlegi jogi szabályozás csak a szabaduló elítéltek és előzetesen letartóztatottak egészségi állapotának megítéléséhez szükséges igazolások, dokumentumok kiadásáról rendelkezik, a szabálysértési elzárást letöltött elkövetők vonatkozásában ilyen rendelkezés nincs, visszásságot okoz a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelményével és a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben, de sérti az érintett bv. alkalmazottak emberi méltósághoz való jogát is.
A helyszíni ellenőrzés a fogvatartottak anyanyelvhasználathoz való jogával összefüggésben alapvető jogokkal összefüggő visszásságot nem tárt fel. A tapasztaltak szerint az intézet állománya kiemelt figyelmet fordít a fogvatartottak anyanyelv használatának biztosításával kapcsolatos feladatokra.

III. Intézkedéseim
A jelentésemben feltárt alapvető jogokat érintő visszásságok orvoslása érdekében 
I. az Ajbt. 31. § (1) bekezdése alapján felkérem a büntetés-végrehajtás országos parancsnokát, hogy vizsgáltassa meg Állampusztai Országos Büntetés-végrehajtási Intézet állománytáblája módosításának, a nevelői, pszichológusi, valamint ápolói státuszok emelésének, továbbá az ahhoz szükséges anyagi fedezet központi biztosíthatóságának lehetőségét;
II. az Ajbt. 32. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem az Állampusztai Országos Büntetés-végrehajtási Intézet parancsnokánál, hogy vizsgálja meg legalább egy akadálymentes zárka és mozgáskorlátozottak által szabadon, az állomány tagjainak fizikális segítsége igénybe vétele nélkül megközelíthető zuhanyozó kialakításának lehetőségét;
III. az Ajbt. 37. §-a alapján felkérem a belügyminisztert, hogy fontolja meg a fogvatartottak egészségügyi ellátásáról szóló 5/1998. (III.6.) IM rendelet kiegészítésének olyan kezdeményezését, amely szerint az elzárásra ítélt elkövetőknek szabadításukkor orvosi vizsgálaton kell átesniük és ki kell adni részükre is azokat az orvosi leleteket, illetve másolatokat, amelyek az egészségi állapotuk megítélésében fontosak, de alkalmasak arra is, hogy az állományt megvédjék egy esetleges későbbi testi sérülés okozásával összefüggő eljárástól (vádaskodástól);
IV. az Ajbt. 31. § (1) bekezdése alapján felkérem a Gyógyszerészeti és Egészségügyi Minőség- és Szervezetfejlesztési Intézet főigazgatóját, hogy gondoskodjon az Állampusztai Országos Büntetés-végrehajtási Intézet fogvatartottjainak tüdőszűrő vizsgálata elvégzéséhez szükséges feltételek biztosításáról.

Budapest, 2012. október

Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Az alkalmazott jogszabályok
2011. évi CXI. törvény az alapvető jogok biztosáról (Ajbt.)
1997. évi CLIV. törvény az egészségügyről (Eütv.)
81. § (1) A szűrővizsgálatok célja a lakosság egészségének védelme és az egyén életminőségének, illetve élettartamának növelése a rejtett betegségek, az egyes betegségeket megelőző kórállapotok, valamint az arra hajlamosító kockázati tényezők korai – lehetőleg panaszmentes – szakaszban történő aktív felkutatásával és felismerésével. (2) Szűrővizsgálatok a lakosság széles körében életkorhoz kötötten, illetve fertőző megbetegedésekkel kapcsolatosan, valamint egyes idült, nem fertőző betegségekre vonatkozóan az alábbi feltételek együttes fennállása esetén végezhetők: a) a szűrt betegség gyakori, illetőleg súlyos egészségkárosító hatású és szűrővizsgálattal panaszmentes szakaszban kimutatható, b) a szűrővizsgálat várhatóan eredményes és egyszerűen kivitelezhető, c) a szűrést követő hatékony terápia alkalmazásának feltételei adottak.
82. § (1) A betegségek és a kórmegelőző állapotok korai felismerése más ellátáshoz kötődő (a továbbiakban: rutinszerű) vagy célzott szűrővizsgálatokkal történik. (2) Rutinszerű az egyéb ellátás során elvégzett, az életkori sajátosságokból adódó megbetegedések korai felismerését célzó – külön jogszabályban meghatározott – szűrővizsgálat. A kezelőorvos köteles az egyén életkorához kötött szűrővizsgálatok szükségességére az egyén vagy törvényes képviselője figyelmét felhívni, és a) a kompetenciájába tartozó vizsgálatokat elvégezni, vagy b) az egyént a szűrővizsgálat elvégzésére jogosult egészségügyi szolgáltatóhoz utalni. (3) Célzott a szűrővizsgálat, ha a lakosság egyes kor, nem vagy egyes kockázati tényezők által meghatározott veszélyeztetett csoportjainak szűrésére, illetve egyes népbetegségek felderítésére irányul.

1979. évi 11. törvényerejű rendelet a büntetések és intézkedések végrehajtásáról (Bv. tvr.)
Az elzárás végrehajtása
122. § (1) Az elzárás a bíróság jogerős határozata alapján hajtható végre. (2) Az elzárást büntetésvégrehajtási intézetben hajtják végre. (4) Az elzárás végrehajtása során el kell különíteni a) az elzárást töltő elkövetőket az elítéltektől és az előzetesen letartóztatottaktól, azonban az elítéltekkel együtt dolgozhatnak, b) a férfiakat a nőktől, c) a fiatalkorúakat a felnőttkorúaktól. (2) Az elkövető a) a saját ruháját viselheti
127. § (1) Felhatalmazást kap az igazságügyért felelős miniszter, hogy a) a büntetések és az intézkedések végrehajtásának, részletes szabályait a legfőbb ügyész véleményének kikérésével, a büntetés-végrehajtásért felelős miniszterrel, valamint a katonák szabadságvesztése és előzetes letartóztatása, illetve a katonák pártfogó felügyelete tekintetében a honvédelemért felelős miniszterrel is egyetértésben, rendeletben szabályozza.

59/2011. (IV. 12.) Korm. rendelet a Gyógyszerészeti és Egészségügyi Minőség- és Szervezetfejlesztési Intézetről
1. § (1) A Gyógyszerészeti és Egészségügyi Minőség- és Szervezetfejlesztési Intézet (a továbbiakban: GYEMSZI) az egészségügyért felelős miniszter (a továbbiakban: miniszter) irányítása alatt álló központi hivatal. (2) A GYEMSZI önállóan működő és gazdálkodó központi költségvetési szerv, amely előirányzatai felett teljes jogkörrel rendelkezik. A GYEMSZI középirányítói jogosítványokkal felhatalmazott költségvetési szerv, amelynek költségvetése az irányítását ellátó miniszter által vezetett minisztérium költségvetési fejezetén belül önálló alcímet képez. (3) A GYEMSZI székhelye Budapest. (4) A GYEMSZI vezetője a főigazgató.
2. § A GYEMSZI feladatkörében – a miniszter egészségüggyel és egészségbiztosítással összefüggő ágazati feladatai keretében – a külön jogszabályokban meghatározottak szerint i) az egészségüggyel, az egészségügy finanszírozásával kapcsolatos fejlesztési, elemzési és értékelési, kutatási, szakértői és szakmai támogatási feladatokat lát el, m) gyakorolja a megyei önkormányzatok konszolidációjáról, a megyei önkormányzati intézmények és a Fővárosi Önkormányzat egyes egészségügyi intézményeinek átvételéről szóló 2011. évi CLIV. törvény (a továbbiakban: MÖKtv.), a települési önkormányzatok fekvőbeteg-szakellátó intézményeinek átvételéről és az átvételhez kapcsolódó egyes törvények módosításáról szóló 2012. évi XXXVIII. törvény (a továbbiakban: Ttv.) alapján az állam fenntartásába, illetve tulajdonába került egészségügyi intézmények, továbbá az országos gyógyintézetek felett az egyes fenntartói, valamint a hatáskörébe tartozó költségvetési szervek tekintetében a középirányítói jogokat, a gazdasági társaságok tekintetében a tagsági jogokat, valamint az alapítványok esetében az alapítói jogokat, q) meghatározza a területi egészségügyi ellátás megszervezésének módszertanát, és irányítja annak megszervezését,

6/1996. (VII. 12.) IM rendelet a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól (R.)
2. § (3) Az intézet köteles gondoskodni arról, hogy a fogvatartott a jogaira és kötelességeire vonatkozó rendelkezéseket az anyanyelvén vagy az általa ismert más nyelven megismerhesse. A tájékoztatás megtörténtét és annak tudomásul vételét írásban kell rögzíteni. 
A NEM MAGYAR ÁLLAMPOLGÁRSÁGÚ ELÍTÉLTEKRE VONATKOZÓ RENDELKEZÉSEK
221. § A nem magyar állampolgárságú elítéltekre (a továbbiakban: külföldi elítélt) a rendelet szabályait az e Címben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
222. § (1) A külföldi elítélt befogadásáról késedelem nélkül értesíteni kell az állampolgársága szerint illetékes diplomáciai vagy konzuli képviseletet (a továbbiakban: illetékes külképviselet). Az értesítés csak akkor mellőzhető, ha a külföldi elítélt az írásbeli nyilatkozatában ezt kifejezetten kéri. Ha a külföldi elítélt többes állampolgár, az általa megjelölt külképviseletet kell értesíteni. (2) A külföldi elítéltet az általa ismert nyelven tájékoztatni kell arról, ha nemzetközi egyezmény a szabadságvesztés végrehajtásának az átengedését lehetővé teszi. (3) Az intézet a befogadáskor a külföldi elítéltnél lévő úti okmányt átveszi, és a) megküldi az elsőfokú bíróság székhelye szerint illetékes idegenrendészeti hatóságnak, ha a külföldi elítéltet kiutasítás büntetésre is ítélték, b) letétbe helyezi, ha a bíróság nem alkalmazott kiutasítás büntetést.
223. § A külföldi elítélt elhelyezésénél lehetőség szerint biztosítani kell, hogy a vele együtt elhelyezett elítéltek között legyen az általa használt nyelvet, továbbá a magyar nyelvet ismerő és beszélő személy.
224. § (1) A szabadságvesztés végrehajtásával kapcsolatban a külföldi elítélt jogainak és kötelezettségeinek a gyakorlásával összefüggő tolmácsolási és fordítási költségek (a továbbiakban: tolmácsköltségek) az intézetet terhelik. (2) Ha a külföldi elítélt a szabadságvesztés végrehajtásával nem összefüggő ügyben kéri tolmács közreműködését, az intézet azt a külföldi elítélt költségére biztosítja. (3) A külföldi elítélttel szemben folyamatban lévő büntetőeljárásban felmerült tolmácsköltségek viselésére a Be. rendelkezéseit kell alkalmazni.
225. § (1) Ha a külföldi elítélt nem Magyarországról kap csomagot, annak vám- és postaköltségét, valamint az egyéb költségeket maga viseli, e költségek megfizetését az illetékes külképviselet átvállalhatja. Ha a külföldi elítélt letéti pénzzel nem rendelkezik, és a költségeket az illetékes külképviselet sem biztosítja, az intézet a költségeket megelőlegezheti, ha a tartozás megfizetését a külföldi elítélt vállalja és annak fedezetét igazolja. (2) Ha a külföldi elítéltnek nincs letéti pénze, a hozzátartozó részére havonta egy alkalommal – az intézet költségére – küldhet levelet. (3) A nem magyar nyelven írt vagy kapott magántermészetű levél biztonsági ellenőrzése esetén a levelet négy napon belül kell az intézetnek a címzetthez továbbítani vagy kézbesíteni. (4) Az illetékes külképviselethez írt vagy az onnan érkező levelek tekintetében a 86. § (4) bekezdésében foglaltakat kell alkalmazni.
226. § (1) A külföldi elítélt és az illetékes külképviselet tagja a konzuli kapcsolatokról szóló nemzetközi egyezmény, valamint az érintett államok által kötött szerződésekben foglaltak szerint, az e rendeletben foglaltak figyelembevételével tartanak kapcsolatot. A kapcsolat felvétele csak a külföldi elítélt beleegyezésével történhet. (2) Ha a külföldi elítélt kéri, hogy az illetékes külképviselet tagja az intézetben meglátogassa, részére csomagot vagy pénzt küldjön, kérelmét az intézet haladéktalanul továbbítja. (3) A (2) bekezdés szerinti látogatások vagy csomagküldések száma nem korlátozott, a látogatás időpontját – ha az nem az általános látogatási időben történik – az illetékes külképviseletnek és a parancsnoknak előzetesen egyeztetniük kell.
227. § Az illetékes külképviselet a bv. szervezet fogvatartásában lévő elítélt (elítéltek) helyzetéről való tájékoztatásra irányuló kérését az Országos Parancsnokságnak küldi meg.
228. § (1) Ha a külföldi elítélt vagy a képviselője a szabadságvesztés végrehajtásának más állam részére történő átengedését kéri, a kérelmet az Országos Parancsnokság útján az igazságügyért felelős miniszterhez kell felterjeszteni. (2) A szabadságvesztés végrehajtásának más állam részére történő átengedésekor az intézet a kiutasítás szabályainak a megfelelő alkalmazásával jár el.
229. § A külföldi bíróság által kiszabott szabadságvesztés végrehajtásának az átvételéről szóló határozat alapján a külföldi elítéltet az átvételi eljárás idejére a Fővárosi Büntetés-végrehajtási Intézetben kell elhelyezni.
230. § Az intézet az illetékes külképviseletet haladéktalanul értesíti a külföldi elítélt haláláról, továbbá, ha a külföldi elítélt részére – az intézet tudomása szerint – gyámot vagy gondnokot kell kirendelni.
231. § (1) Az intézet a külföldi elítélt várható szabadulása előtt harminc nappal, ha a szabadságvesztés hátralévő tartama kevesebb harminc napnál, akkor legkésőbb a jogerős bírósági ítéletről szóló bírói értesítés kézhezvételét követő munkanapon, illetve ha a szabadulás időpontja indokolja, haladéktalanul értesíti az elsőfokú bíróság székhelye szerint illetékes területi idegenrendészeti hatóságot az elítélt szabadulásáról. (2) Ha a bíróság a külföldi elítéltet kiutasította, az (1) bekezdés szerinti értesítéssel egyidejűleg az intézet az ítéletkiadmányt és a kiutasításról szóló bírósági értesítést is megküldi az elsőfokú bíróság székhelye szerint illetékes idegenrendészeti hatóságnak, és közli vele, hogy a külföldi elítéltet mely időben és hol veheti át. A külföldi átvételét az átvevő aláírásával igazolja.
232. § (1) A külföldi elítélt szabadításáról, illetve a más államnak történő átadásáról az intézet értesíti az illetékes külképviseletet, az Országos Parancsnokságot, szabadítás esetén – a szabadulás előtt legalább három nappal – az útlevelet őrző szervet. Az illetékes külképviseletet az intézet nem értesíti, ha azt a külföldi elítélt az írásbeli nyilatkozatában kifejezetten kérte. (2) A külföldi elítélttel a szabadulásakor közölni kell, és a szabadulási igazoláson fel kell tüntetni, hogy okmányait, útlevelét melyik szervnél veheti át. (3) A szabadságvesztés végrehajtása céljából más államnak átadott külföldi elítélt szabadulási igazolásán fel kell tüntetni az átengedést engedélyező szerv megnevezését, a határozat keltét és ügyszámát.

Az Európai Unió Miniszteri Bizottságának Európai Börtönszabályokról szóló Rec (2006) 2 ajánlása a tagállamok számára (Európai Börtönszabályok)
Tájékoztatás
30. Szabály 
30.1. A befogadáskor és a későbbiekben szükség szerinti gyakorisággal minden fogvatartottat írásban és szóban – azon a nyelven, amelyet ért – tájékoztatni kell a fegyelemről szóló szabályozásról, valamint jogairól és kötelezettségeiről a büntetés-végrehajtási intézetben. 

Külföldi állampolgárok
37. Szabály 
37.1. A külföldi ország állampolgárságával rendelkező fogvatartottakat haladéktalanul tájékoztatni kell azon jogukról, hogy felvegyék a kapcsolatot diplomáciai vagy konzuli képviselőikkel és ésszerű lehetőségeket kapjanak a kapcsolatfelvételhez. 
37.2. Azon államok állampolgárságával rendelkező fogvatartottak számára, akiknek nincs az országban diplomáciai vagy konzuli képviselőjük, valamint a menekülteknek és hontalanoknak ugyanilyen lehetőségeket kell biztosítani és engedélyezni kell, hogy az érdekeik képviseletével megbízott állam diplomáciai képviselőjéhez vagy bármely más olyan nemzeti hatósághoz vagy nemzetközi szervezethet forduljanak, amelynek az a feladata, hogy védelmezze az adott érdekeket. 
37.3. A büntetés-végrehajtási hatóságoknak szorosan együtt kell működniük ezekkel a diplomáciai vagy konzuli képviselőkkel a börtönbe zárt külföldi polgárok érdekében, akinek különleges szükségleteik lehetnek. 
37.4. A külföldi állampolgárságú fogvatartottak számára kifejezetten a jogsegélyről szóló tájékoztatást kell adni. 
37.5. A külföldi állampolgárságú fogvatartottakat tájékoztatni kell arról a lehetőségről, hogy büntetésük végrehajtása végett kérjék más országnak való átadásukat. 
Etnikai vagy nyelvi kisebbség
38. Szabály
38.1. Speciális megoldásokat kell kialakítani az etnikai vagy nyelvi kisebbséghez tartozó fogvatartottak szükségletei tekintetében.
38.2. Amennyiben lehetséges a különböző csoportoknak lehetőséget kell kapniuk arra, hogy a büntetés-végrehajtási intézetben is tiszteletben tartsák kulturális szokásaikat. 
38.3. A nyelvi igényeket szakavatott tolmácsok igénybevételével és az egyes büntetés-végrehajtási intézetekben beszélt különböző nyelveken fogalmazott tájékoztatófüzetek átadásával kell kielégíteni. 

51/1997. (XII. 18.) NM rendelet a kötelező egészségbiztosítás keretében igénybe vehető betegségek megelőzését és korai felismerését szolgáló egészségügyi szolgáltatásokról és a szűrővizsgálatok igazolásáról (NM rendelet)
4. § Az életkorhoz kötött szűrővizsgálatok közül i) a mellkas-szűrővizsgálat (tüdőszűrés) végzése a területileg illetékes tüdőszűrő állomások, valamint a területi mozgó szakorvosi szolgálat feladatkörébe tartozik.
2. számú melléklet az 51/1997. (XII. 18.) NM rendelethez
Életkorhoz kötött szűrővizsgálatok
3. 40-64 éves kor között f) évente mellkas-szűrővizsgálat (tüdőszűrés).
4. 65 éves kor felett f) évente mellkas-szűrővizsgálat (tüdőszűrés)

5/1998. (III. 6.) IM rendelet a fogvatartottak egészségügyi ellátásáról (R.2.)
Általános rendelkezések
1. § (1) E rendelet hatálya a büntetés-végrehajtási intézetben (a továbbiakban: bv. intézet) fogvatartott elítéltre, előzetesen letartóztatottra (a továbbiakban együtt: fogvatartott) terjed ki.
6. § (1) A fogvatartottat befogadáskor közegészségügyi és járványügyi szempontból egészségügyi szakdolgozó megvizsgálja. Betegséget terjesztő vagy okozó rovarok észlelése vagy egyéb fertőző megbetegedés gyanúja esetén a fogvatartottat el kell különíteni, közösségbe helyezni csak a bv. orvos írásbeli engedélyével lehet. (2) Befogadás után legkésőbb 72 órával a fogvatartottat a bv. orvos megvizsgálja, rögzíti a fogvatartott kórelőzményi adatait, általános egészségi állapotát, fizikális státuszát, valamint elbírálja a munkaképességét.
8. § (1) A fogvatartottak részére biztosítani kell évente tüdőszűrésen (ernyőképszűrés), fogászati szűrésen, a nőknek nőgyógyászati szűrésen való részvétel lehetőségét. (2) A tüdőszűrést a területileg illetékes, illetve a kijelölt tüdőgondozók, a fogászati szűrést a bv. intézetek fogorvosai, a nőgyógyászati szűrést a Központi Kórház, illetve a kijelölt szakorvosok végzik. (3) A HIV szűrővizsgálat a bv. orvos tájékoztatását követően önkéntes alapon, a fogvatartott kérésére végezhető. Az eljárási rend betartásával lehetőség van anonim szűrővizsgálatra is. A szűrővizsgálatot a külön jogszabályban meghatározott laboratóriumok végzik. (4) Az egyéb szűrővizsgálatokra a külön jogszabályok az irányadók.
35. § (1) A fogvatartott részére a fogvatartás ideje alatt kérelmére, illetve szabaduláskor ki kell adni kórházi zárójelentésének egy példányát, valamint azokat az orvosi leleteket, illetve másolatukat, amelyek az egészségi állapotának megítélésében fontosak, vagy amelyekre a fogvatartott, illetve a szabaduló igényt tart. A fogvatartás ideje alatt kiadott dokumentumok elvesztéséért, megsemmisüléséért, eltűnéséért, megrongálódásáért a bv. intézetet felelősség nem terheli.
(2) A szabadult fogvatartott bv. intézetben őrzött zárójelentéseinek és leleteinek másolatát a jogszabályban meghatározott jogosultaknak ki kell adni.
(3) Kórházi kezelésre, illetve elhelyezésre szoruló fogvatartott szabadulásakor a bv. orvos intézkedik a megfelelő egészségügyi intézményben való elhelyezés iránt.