Az alapvető jogok biztosának
Jelentése
az AJB-5814/2012. számú ügyben

Előadó: dr. Somosi György
Az eljárás megindítása
A panaszos egy fővárosi szelektív hulladékgyűjtő szigetet érintő panasszal fordult az Alapvető Jogok Biztosának Hivatalához. Előadta, hogy a lakóhelye közelében lévő szigetet sokan szemétlerakónak használják, ahol a legkülönfélébb hulladékokat helyezik el. Gyakori az edények felborítása, a terület szemetes, az edények ürítése az éjszakai vagy a hajnali órákban történik.
Figyelemmel arra, hogy a beadvánnyal összefüggésben felmerült az egészséges környezethez, valamint a testi és lelki egészséghez való jog sérelmének gyanúja, az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (a továbbiakban: Ajbt.) 20. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam. Ennek során tájékoztatást kértem a Fővárosi Közterület-fenntartó Zrt. (a továbbiakban: Zrt.) vezérigazgatójától, valamint Budapest Főváros II. Kerületi Önkormányzat polgármesterétől.

Érintett alapvető jogok
–	az egészséges környezethez való jog [Alaptörvény XXI. cikk (1) bekezdés: „Magyarország elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez.”]
–	a testi és lelki egészséghez való jog [Alaptörvény XX. cikk: „(1) Mindenkinek joga van a testi és lelki egészséghez. (2) Az (1) bekezdés szerinti jog érvényesülését Magyarország genetikailag módosított élőlényektől mentes mezőgazdasággal, az egészséges élelmiszerekhez és az ivóvízhez való hozzáférés biztosításával, a munkavédelem és az egészségügyi ellátás megszervezésével, a sportolás és a rendszeres testedzés támogatásával, valamint a környezet védelmének biztosításával segíti elő.”]

Alkalmazott jogszabályok
–	a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (Ptk.),
–	a környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény (Kt.), 
–	a hulladékgazdálkodásról szóló 2000. évi XLIII. törvény (Hgt.),
–	a települési hulladékkal kapcsolatos tevékenységek végzésének feltételeiről szóló 213/2001. (XI. 14.) Korm. rendelet (Korm. r.),
–	a jegyző hulladékgazdálkodási feladat- és hatásköréről szóló 241/2001. (XII. 10.) Korm. rendelet (Rendelet)
–	a települési szilárdhulladék-gazdálkodással összefüggő önkormányzati feladatokról, különösen a települési szilárd hulladékkal kapcsolatos hulladékkezelési közszolgáltatásról szóló 61/2002. (X. 18.) Főv. Kgy. Rendelet (Főv. Kgy. R.).

A megállapított tényállás
A Zrt. hulladék begyűjtési és szállítási igazgatója ismertette a szóban forgó hulladékgyűjtő sziget konténereinek ürítési rendjét. Eszerint:
– papír: kedd, csütörtök, szombat, vasárnap
– műanyag+fém: minden nap
– fehér üveg: páros héten péntek
– színes üveg: szerda
Az ürítések általában délelőtti időpontban történnek.
A sziget közvetlen környezetének takarítását heti három alkalommal (hétfő – szerda – péntek) végzik, de munkatársaik jelzése vagy lakossági bejelentés alapján lehetőség van a soron kívüli elszállításra, takarításra is.
A sziget körüli állapotokkal kapcsolatban 2012. április 14-én, augusztus 13-án, 16-án és 22-én kaptak lakossági bejelentést. Az illegálisan elhelyezett hulladékot elszállították.
Az igazgató válaszában kitért arra is, hogy a Zrt. nem rendelkezik hatósági jogkörrel, ezért az illegális hulladékot elhelyezőkkel szemben nem tudnak eljárni. Több hatósághoz is fordultak (ÁNTSZ, Közép Duna-völgyi Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőség, helyi önkormányzat, közterület-felügyelet), de megoldás még nem született.
Bevezették a műanyag és a fém együttes gyűjtését, amitől azt várják, hogy csökken a konténerborogatások száma, valamint a felborítás megakadályozása céljából néhány szigetnél kísérleti jelleggel ún. kalodákat építettek ki.
A kerület polgármestere arról tájékoztatott, hogy a szelektív hulladékgyűjtők kezelése valamint a hulladék elszállítása a Fővárosi Közterület-fenntartó Zrt. feladata. Ezen kívül az önkormányzat saját erőforrásból hetente szállítja el a 44 kerületi sziget környékéről a szemetet.
Arra a kérdésemre, hogy milyen szempontok alapján jelölik ki a hulladékgyűjtő szigetek helyét, a polgármester azt a választ adta, hogy a helyre a Zrt. tesz javaslatot, amit az önkormányzat véleményez.
Az illegális hulladéklerakás visszaszorítása érdekében a Városrendészet átfogó akciót indított a közterületen hulladékot lerakó és a konténerek környékét szeméttárolónak néző szabálysértőkkel szemben. Ezt a törekvést a polgármester eredményesnek tartja, mert a kerületi közterület-felügyelők több alkalommal értek tetten olyan személyt, aki háztartási szemetet, építési törmeléket vagy a kertben felgyülemlett zöldhulladékot az utcán, a parkokban, erdőszélen helyezett el.
Az önkormányzat évente 15 millió forintot költ a közterületen illegálisan elhelyezett hulladékok elszállítására. A polgármester beszámolt arról is, hogy folytatják a fokozott ellenőrzést, továbbá térfigyelő kamerák használatát is tervezik a cselekmények megelőzése, visszaszorítása, illetve bekövetkezésük esetén a felelős azonosítása céljából. Illegális hulladék-elhelyezés észlelésekor a Városrendészet zöld számán, valamint munkaidőben a szervezet telefonszámán lehet bejelentést tenni.

A vizsgálat megállapításai
I. A hatásköröm tekintetében
Feladat- és hatáskörömet, valamint az ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságomat az Ajbt. határozza meg. A 18. § (1) bekezdése szerint az alapvető jogok biztosához bárki fordulhat, ha megítélése szerint közigazgatási szerv, helyi önkormányzat, nemzetiségi önkormányzat, kötelező tagság alapján működő köztestület, a Magyar Honvédség, rendvédelmi szerv, közigazgatási jogkörben eljáró egyéb szerv e jogkörében, nyomozó hatóság vagy az ügyészség nyomozást végző szerve, közjegyző törvényszéki végrehajtó, önálló bírósági végrehajtó vagy közszolgáltatást végző szerv tevékenysége vagy mulasztása a beadványt tevő személy alapvető jogát sérti vagy annak közvetlen veszélyével jár, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
A (2) bekezdés értelmében közszolgáltatást végző szerv – függetlenül attól, hogy milyen szervezeti formában működik – az állami vagy önkormányzati feladatot ellátó, illetve e feladat ellátásában közreműködő szerv, a közüzemi szolgáltató, az egyetemes szolgáltató, az állami vagy európai uniós támogatás nyújtásában vagy közvetítésében közreműködő szervezet, a jogszabályban közszolgáltatásként megjelölt tevékenységet végző szervezet, valamint a jogszabályban előírt, kötelezően igénybeveendő szolgáltatást nyújtó szervezet. A közszolgáltatást végző szerv kizárólag e tevékenységével összefüggésben vizsgálható.
A fentiek alapján megállapítható, hogy az önkormányzat és a Zrt. az alapvető jogok biztosa által vizsgálható szervnek minősül.
Az Ajbt. 28. § (1) bekezdése szerint az alapvető jogok biztosa az általa lefolytatott vizsgálatról jelentést készít, amely tartalmazza a feltárt tényeket, az ezeken alapuló megállapításokat és következtetéseket.

II. Az érintett alapvető jogok tekintetében
Az alapvető jogok biztosa egy adott társadalmi probléma mögött álló összefüggés-rendszer feltárása során autonóm, objektív és neutrális módon, kizárólag alapjogi érvek felsorakoztatásával és összevetésével tesz eleget mandátumának. Az ombudsmani intézmény megalakulása óta az országgyűlési biztos következetesen, zsinórmértékként támaszkodott az Alkotmánybíróság alapvető jogállami garanciákkal és az alapjogok tartalmával kapcsolatos elvi megállapításaira, valamint – az ombudsmani jogvédelem speciális vonásainak megfelelően – alkalmazta az alapjog-korlátozás alkotmányosságát megítélni hivatott egyes alapjogi teszteket. 
Magyarország Alaptörvényének és az Ajbt. hatályba lépésével az alapvető jogok biztosaként is követni kívánom a fenti gyakorlatot, így míg az Alkotmánybíróság eltérő álláspontokat nem fogalmaz meg, eljárásom során irányadónak tekintem a testület eddigi megállapításait. Mindezt alátámasztandó, az Alkotmánybíróság a 22/2012. (V. 11.) AB határozatában arra mutatott rá, hogy „az előző Alkotmány és az Alaptörvény egyes rendelkezései tartalmi egyezősége esetén éppen nem a korábbi alkotmánybírósági döntésben megjelenő jogelvek átvételét, hanem azok figyelmen kívül hagyását kell indokolni”.
Az Alaptörvény XXI. cikkében deklarált egészséges környezethez való jog értelmezését az Alkotmánybíróság a jelentősége folytán alaphatározatként értékelhető 28/1994. (V. 20.) AB határozatában, valamint az arra épülő későbbi határozataiban végezte el. A testület e döntésében – részletesen elemezve az egészséges környezethez való jogot – megállapította, hogy az olyan sajátos alapjog, amelynek az objektív, intézményvédelmi oldala túlnyomó és meghatározó. A környezethez való jog az állam környezetvédelemre vonatkozó kötelességei teljesítésének garanciáit emeli az alapjogok szintjére, beleértve a környezet elért védelme korlátozhatóságának feltételeit is. E jog sajátosságai folytán mindazokat a feladatokat, amelyeket másutt alanyi jogok védelmével teljesít az állam, itt törvényi és szervezeti garanciák nyújtásával kell ellátnia.
Az Alkotmánybíróság nyomatékosan rámutatott arra, hogy az állam nem élvez szabadságot abban, hogy a környezet állapotát romlani engedje, vagy a romlás kockázatát megengedje. Ez az állami fellépés olyan korlátját jelenti, amely megakadályozza, hogy a már elért objektív védelmi szint, illetve hatékonyság csökkenjen, az addig elért környezetállapot romoljon. Következésképpen nem engedhető meg, hogy a környezetvédelemhez való jog érvényesülése társadalmi, gazdasági folyamatok, körülmények függvényében mennyiségileg vagy minőségileg változzon.
Az Alkotmány deklarálja, hogy mindenkinek joga van a testi és lelki egészséghez. E jog érvényesülését Magyarország genetikailag módosított élőlényektől mentes mezőgazdasággal, az egészséges élelmiszerekhez és az ivóvízhez való hozzáférés biztosításával, a munkavédelem és az egészségügyi ellátás megszervezésével, a sportolás és a rendszeres testedzés támogatásával, valamint a környezet védelmének biztosításával segíti elő.
Ez a rendelkezés önmagában alanyi jogként értelmezhetetlen, azonban az Alaptörvényből eredően olyan állami kötelezettségként fogalmazódik meg, amelynek teljesítéséhez a törvényhozónak a testi és lelki egészség bizonyos területein alanyi jogokat kell meghatároznia.

III. Az ügy érdemében
III. 1. A szelektív hulladékgyűjtésről általában
A Hgt. alapján az ingatlantulajdonos köteles az ingatlanán keletkező települési szilárd hulladékot a külön jogszabályban előírtak szerint gyűjteni, továbbá az annak begyűjtésére feljogosított hulladékkezelőnek átadni. A települési önkormányzat kötelezően ellátandó közszolgáltatásként az ingatlantulajdonosoknál keletkező települési hulladék kezelésére hulladékkezelési közszolgáltatást szervez és tart fenn. A közszolgáltató feladata az önkormányzati rendeletben előírt módon a települési hulladék ingatlantulajdonosoktól történő begyűjtése, elszállítása a hulladékkezelő telepre, illetőleg a települési hulladék kezelése, kezelő létesítmény üzemeltetése, a szolgáltatás folyamatosságának biztosítása.1
A hulladékgazdálkodás rendszerében annak három szereplője, vagyis az önkormányzat, a közszolgáltató, és az ingatlantulajdonos kölcsönösen függnek egymástól, az egyikük által tanúsított magatartás kihat a másik szereplő helyzetére, ezért mindhárom résztvevő oldaláról szoros együttműködésre van szükség.
A közszolgáltatással elérendő végső cél egyrészt közegészségügyi, másrészt környezetvédelmi. Közérdek fűződik a köztisztaság, településtisztaság megteremetéséhez, a járványok elkerüléséhez, és a környezeti elemek védelméhez. Ezek megteremtésén keresztül érvényesülhet ugyanis az egészséges környezethez való alapjog. A korszerű hulladékgazdálkodás pedig nem képzelhető el szelektív hulladékgyűjtés nélkül.
A Hgt. a hulladékgazdálkodás általános szabályai között határozza meg, hogy amennyiben a hasznosítás gazdasági és technológiai feltételei adottak, a hulladékot a hasznosítás elősegítése érdekében a hasznosítási lehetőségeknek megfelelően elkülönítve kell gyűjteni (szelektív hulladékgyűjtés).2
A Korm. r. szerint az elkülönített hulladék begyűjtése feltételeinek biztosítása érdekében a) házhoz menő begyűjtő járatot, b) hulladékgyűjtő udvart, c) gyűjtőszigetet vagy ezek kombinációját úgy kell kialakítani, hogy a létesítmények olyan rendszert alkossanak, amely a hulladék birtokosai számára kedvező feltételeket teremt azok igénybevételére.3
A Rendelet 2. § (1) bekezdésének c) pontja alapján a jegyző ellenőrzi a települési szilárd hulladék egyes összetevőinek szelektív gyűjtését, valamint a közszolgáltatás keretében történő begyűjtésük szabályainak betartását.
A Főv. Kgy. R. 11. §-a értelmében a hulladékkezelési közszolgáltatás egyebek mellett kiterjed a hulladékkezelő telepek, hulladéklerakók, hulladékgyűjtő udvarok, hulladékgyűjtő szigetek és a hulladék ártalmatlanítását szolgáló létesítmények létesítésére, működtetésére és üzemeltetésére, valamint a települési szilárd hulladék egyes összetevőinek más összetevőktől elkülönített, szelektív begyűjtésére.
A 2009-2014 közötti időszakra szóló Nemzeti Környezetvédelmi Program (NKP) szerint az európai átlagnál kevesebb konkrét lépést (szelektív hulladékgyűjtés és -kezelés, energiahasználat mérséklése, vízhasználat csökkentése, fogyasztási szokások) tesz a lakosság a környezet megóvása érdekében. Az NKP megállapítja, hogy a termelési-fogyasztási szokásokkal összefüggésben 2000 óta nőtt az egy főre jutó települési szilárd hulladék mennyisége. Az előző Program során rendelkezésre álló források eredményeként előrelépés történt a korszerű hulladékkezelési rendszer kiépítése terén (pl. szelektív gyűjtés, biohulladék-kezelés infrastruktúrájának fejlesztése, korszerű lerakók kiépítése, bezárt lerakók rekultivációja), a hulladék keletkezésének megelőzése érdekében azonban további erőfeszítések szükségesek.
A lakosság környezeti tudatosságának erősödésével számottevően csökken a felelőtlen hulladék-elhagyás, illegális hulladék-elhelyezés, ugyanakkor mindenki számára elérhető lesz a hasznosításhoz szükséges szelektív gyűjtési rendszer. Általánossá válik a házi komposztálás és a lebomló szerves hulladékok feldolgozása, biztosítható lesz a használt, feleslegesnek ítélt termékek újra-használata.
A fejlesztések eredményeként ma már a lakosság mintegy felének rendelkezésére állnak a szelektív gyűjtési lehetőségek. A Program célul tűzi ki a szelektív gyűjtés infrastruktúrájának biztosítását a lakosság 80%-a számára.4
2012-ben a „Válság vesztesei – a paragrafusok fogságában” címmel kiemelt projektet indítottam a jelenleg is tartó több dimenziós – gazdasági, pénzügyi, társadalmi, környezeti, politikai – válságfolyamat következményeinek feltérképezésére, tanulmányozására, a tanulságok levonására. A projekt keretében 2012. június 1-jén „A települési hulladékgazdálkodás irányai a válságban” címmel konferenciát rendeztem, amelyen több előadó és hozzászóló is érintette a szelektív hulladékgyűjtés kérdését.
A Hulladék Munkaszövetség elnöke szerint alapvető elvárás a környezettudatos városokkal, falvakkal szemben a szelektív gyűjtés bevezetése, elsősorban házhoz menő formája, létesüljenek hulladékudvarok elérhető távolságra (elejét véve az illegális lerakásoknak), továbbá ösztönözzék a szerves hulladékok helyi komposztálással történő kezelését.5
A Keszthelyi Városüzemeltető Egyszemélyes Nonprofit Kft. volt ügyvezetője rámutatott, hogy a szelektív hulladékgyűjtés területén a fővárosban a gyűjtőszigeteken 95%-os a hulladék tisztasága, míg Keszthelyen csak 30-40%-os, ugyanitt viszont a házhoz menő szelektív hulladékgyűjtés esetében 90%-os a hulladéktisztaság a főváros e tekintetben gyengébb aránymutatójával szemben. Álláspontja szerint ez azzal magyarázható, hogy míg Budapesten a szelektív szigeteket csak a környezettudatos személyek használják, addig Keszthelyen az egész lakótelepi közösség, amely szabadulni akar a hulladéktól. A számadatok az új hulladékgazdálkodási rend hatékonyságát tükrözik: a 2005-ös bázisévhez képest ugyanannyi összes hulladék mennyiségen belül a biohulladék közel 8-szorosára, a szelektíven gyűjtött hulladék pedig mintegy 6-szorosára növekedett 2011-re. A rendszer átalakításának eredményeként nem nőtt a szelektív hulladékgyűjtő szigetek szennyezettsége és nem nőtt az illegális hulladéklerakás sem.6
A Budapesti Corvinus Egyetem Környezettudományi Intézetének igazgatója hozzászólásában kifejtette, hogy olyan megoldásokat kellene kitalálni, amelyeknél kisebb erőfeszítésre kényszerülnének az emberek azért, hogy a jót cselekedjék. Mindenkit zavar a szétdobált szemét és zavarnak a bűzlő kukák, a nem megfelelően kezelt szelektívhulladék-gyűjtő szigetek. Miért nincs például a szelektív szigeteknél egy olyan konténer, amibe azt dobhatnák be, amit már elvittek odáig, de kiderült, hogy ott nem gyűjtik szelektíven? Miért nem veszi el az üvegvisszaváltó azt az üveget is, ami nem betétdíjas, ha már elvittük odáig. Miért nincs azokon a helyeken, ahol az emberek illegálisan rakják le a hulladékot, egy konténer, amibe belerakhatnák a szemetet? A társadalomnak kevesebbe kerülnének ezek a szennyező fizet elvet sértő megoldások, mint amibe most kerül a szétszórt szemét utólagos összegyűjtése.7
Szintén a „Válság vesztesei a paragrafusok fogságában” projekt keretében indítottam „A válság megjelenése a települési szilárd hulladékkezelésben” című vizsgálatot.
Megkeresésemre a vidékfejlesztési miniszter arról számolt be, hogy a Környezet és Energia Operatív Programokhoz kapcsolódóan közvélemény kutatások készültek. Megállapítható, hogy hazánkban a lakosság szelektív gyűjtéssel kapcsolatos tudatossága nagyon magas. Az utóbbi években generációk nőttek fel úgy, hogy már az óvodában szelektíven gyűjtöttek. A lakosság jelentős részének a hulladékképződés megelőzésének fontosságáról is tudomása van. Az elkövetkező évekre az egyik legfontosabb feladat a gyűjtőszigeteken történő gyűjtésről a házhoz menő gyűjtésre történő áttérés, ezzel párhuzamosan pedig a hulladékképződés megelőzésének segítése, a betétdíjas rendszerek újraindítása.
Az AVE Zöldfok Településgazdálkodási és Kommunális Zrt. véleménye szerint a lakosság döntő része a hulladékot szemétnek tartja, amelytől meg kell szabadulni minél olcsóbban, ellentétben az EU álláspontjával, amely szerint a hulladék új nyersanyag. Alapvető szemléletváltásra van szükség a szelektív gyűjtés elterjesztésére, és a hulladéktermelés csökkentésére.
A Saubermacher-Magyarország Kft. szerint is a lakosok többsége a hulladékot használhatatlan anyagnak tekinti, viszont növekvő tendenciát mutat azon személyek száma, akik a szelektív gyűjtésben részt vesznek.
Az Országos Környezetvédelmi Tanács álláspontja az, hogy területenként nagyon változó a lakosság hozzáállása a hulladék, mint nyersanyag kérdéséhez. Mivel általában az ár- és költségérzékenység a jellemző, és nem a környezettudatosság, a szelektív gyűjtésre való hajlandóságot nagy tömegben akkor lehet motiválni, ha annak előnyét a lakos a saját pénztárcáján érzi. Szükséges a folyamatos oktatás, tájékoztatás is. Néhány felmérés szerint a megkérdezett lakosok nagy százaléka azt vallotta magáról, hogy szelektíven gyűjt, azonban az országos szelektív gyűjtési adatok ezt nem igazolják vissza.8

III. 2. A Fővárosi Közterület-fenntartó Zrt. szelektív hulladékgyűjtéssel kapcsolatos tevékenysége
A Korm. r. 3. § g) pontja szerint a rendelet alkalmazásában hulladékgyűjtő sziget (gyűjtősziget) a háztartásokban keletkező, hasznosításra alkalmas, különböző fajtájú, elkülönítetten gyűjtött, háztartási hulladék begyűjtésére szolgáló, lakóövezetben, közterületen kialakított, felügyelet nélküli, folyamatosan rendelkezésre álló begyűjtőhely, szabványosított edényzettel.
Budapesten jelenleg 903 szelektív hulladékgyűjtő sziget működik. A papírt a kék, a műanyagot a sárga, a fémdobozt a szürke, a fehér üveget a fehér, a színes üveget pedig a zöld színű konténerben kell elhelyezni.
2011-től a sárga és szürke konténerekben fém- és műanyaghulladék egyaránt elhelyezhető. A Zrt. honlapja szerint az intézkedés hatására csökken az esélye annak, hogy az értékes alumíniumdobozok megszerzése érdekében nagy zajjal felborítják a konténereket. Az ürítést követően különválasztják az egybegyűjtött hulladékot. Az intézkedés egyidejűleg szolgálja a lakókörnyezet tisztaságát és nyugalmát, valamint a környezettudatos hulladékkezelést.
A szelektív hulladékgyűjtő szigetek aktuális listája kerületenkénti bontásban megtalálható a Zrt. honlapján.
Figyelemre méltó, hogy a gyűjtőszigetek száma a főváros belső, sűrűn beépített kerületeiben (V., VI., VII.) lényegesen alacsonyabb (4, 5 illetve 2), mint a külsőbb kerületekben.
A szigetek elhelyezkedéséről a társaság honlapja az alábbi tájékoztatást adja: Az FKF Zrt. – a kerületi önkormányzatokkal kötött megállapodás alapján – a szelektív gyűjtőszigeteket úgy igyekszik elhelyezni, hogy azok minden fővárosi lakos számára optimális távolságban legyenek. A konténerek ürítését az FKF Zrt. külön erre a célra rendszeresített célgépei végzik járatszerű formában. A begyűjtés külön-külön frakciónként történik, a hét meghatározott napjain. Minden hulladék megfelelő helyre kerül – válogatás után újrahasznosítják.
A belső kerületekben lévő szigetek alacsony száma minden bizonnyal annak tudható be, hogy a sűrű beépítettség miatt elhelyezésük, az ürítést végző járművekkel történő megközelítésük nehezen vagy egyáltalán nem oldható meg.
A tájékoztatás kitér a szigetek rendeltetésszerű használatának fontosságára is. „A szigetek rendeltetésszerű használata és környezetük tisztán tartása mindenki számára egyaránt fontossággal bír. A szabálytalanul lerakott szemét nem csak kellemetlen látványával és orrfacsaró bűzével rontja közérzetünket, de környezetünkre és egészségünkre is káros lehet. Az illegális hulladéklerakás a környezetkárosítás mértékétől függően szabálysértésnek minősül. Törekedjünk tehát arra, hogy a szigetek kulturált környezetben szolgálják a szelektív hulladékgyűjtés ügyét. Mindig helyezzük a hulladékot a megfelelő helyre. Nagyobb mennyiség, illetve más típusú hulladékok esetén rendelkezésre állnak Hulladékudvaraink”.
A 903 hulladékgyűjtő sziget mellett a fővárosban jelenleg 16 hulladékgyűjtő udvar is működik.9

III. 3. A konkrét panasz vizsgálata
A vizsgált ügyben a szelektív hulladékgyűjtő sziget működésével együtt járó jelenségek zavarják a panaszost: a sziget környékén a legkülönfélébb hulladékokat helyezik el, gyakori az edények felborítása, az ürítés éjszaka vagy a hajnali órákban történik.
A hulladékgyűjtő a panaszos lakóháza közelében található, attól egy kisebb út választja el. A sziget mögött közvetlenül egy oktatási intézmény működik, amelynek a kerítésére fából készült takaró-lapokat szereltek fel. A beadványhoz mellékelt fényképeken jól látszik, hogy az edények mögött, az iskola kerítése és az úttest közötti szabad területen különféle tárgyakat helyeztek el (gumiabroncsok, fotel, matrac, műanyag zsákok, törmelékek).
A Főv. Kgy. R. 1. § (2) bekezdésének a) pontja alapján a főváros közigazgatási területén minden tevékenységet úgy kell gyakorolni, hogy az a főváros környezetét a lehető legkisebb mértékben terhelje, illetve a környezet terhelése és igénybevétele csökkenjen.
A Zrt. a szigetek helyének kijelölésével kapcsolatban az optimális távolságot említi. Kétségtelen, hogy a nagyobb távolság, a nehéz megközelíthetőség visszatarthatja a lakosságot a gyűjtőszigetek használatától, továbbá alapvető szempont, hogy a begyűjtést végző jármű számára is megközelíthető legyen. A kijelöléskor ugyanakkor figyelembe kell venni azt is, hogy a hulladékgyűjtő sziget működése még rendeltetésszerű használat mellett is zavarhatja a közvetlen közelében lakókat – ideértve az ürítést és a hulladékok, elsősorban az üvegek edényzetbe dobását – ezért ha lehetséges, célszerű a gyűjtőket lakóházaktól távolabb, nagyobb térre, közintézmény elé helyezni, ahol hasznos funkciója megmarad, viszont a lakosságot nem vagy kevésbé zavarja. Ha erre nincs mód, olyan helyet kell találni, ahol a működés a környezet lehető legkisebb terhelésével jár.
Tömör, városias beépítésű lakókörnyezetben nehéz olyan helyet kijelölni, hogy az mindenki számára elfogadható legyen. Ilyen körülmények mellett az esetleges áthelyezés a problémát rendszerint nem megoldja, hanem újratermeli, vagyis a korábbi panaszosok helyett mások fordulnak a hatósághoz, az intézkedés jellemzően csak a panaszosok személyében eredményez változást. A helykijelölés nehézségének alátámasztására utalni kell az ún. Nimby10 jelenségre. Ennek lényege, hogy a lakosság elfogadja valamely beruházás szükségességét, de azt már nem, hogy háza, lakása közelében valósuljon meg. Mindenki tudja, hogy valahol el kell helyezni a szelektív hulladékgyűjtő szigeteket, de „ne az én udvaromban”, azaz legyen, de másutt.
Amennyiben egy hulladékgyűjtő sziget áthelyezése iránti kérelem érkezik, azt a fenti szempontok együttes figyelembevételével kell megvizsgálni.
A panaszos kifejezetten sérelmezte az edények ürítésének időpontját. Ebben a kérdésben ellentmondás van az érintettek között, mert a beadvány szerint „A kukásautók is a leglehetetlenebb időpontban járnak (éjszaka, hajnali órák)”, ugyanakkor a szolgáltató arról tájékoztatott, hogy „az ürítések általában délelőtti időpontban történnek.”
A Ptk. 100. §-a – szomszédjog általános szabálya – szerint a tulajdonos a dolog használata során köteles tartózkodni minden olyan magatartástól, amellyel másokat, különösen szomszédait szükségtelenül zavarná, vagy amellyel jogaik gyakorlását veszélyeztetné. A másokat zavaró tevékenység akkor tiltott, ha szükségtelenül következik be, amennyiben viszont a zavarás szükségszerű, a cselekmény nem jogellenes, azt a szomszéd (más személy) tűrni köteles.
A közszolgáltatást végző vállalkozások is kötelesek gondoskodni arról, hogy tevékenységükkel a szomszédos ingatlanok használatát szükségtelenül ne zavarják és a szomszédok nyugalmát ne háborítsák.
A szelektív hulladékgyűjtő szigetek üzemeltetése közérdek, emiatt az állampolgárokat fokozottabb tűrési kötelezettség terhelheti. A rendeltetésszerű működéssel együtt járó zavarás – ideértve az edények ürítéséből származó zajt is – szükségszerűnek minősíthető. Álláspontom szerint ugyanakkor a tűrési kötelezettség nem abszolút, a testi és lelki egészséghez való jog biztosítása érdekében csak napközbenre vonatkozik, a pihenés időszakára nem. Ez tehát azt jelenti, hogy a begyűjtés kizárólag nappal végezhető.
Hasonló megállapításra jutott a volt jövő nemzedékek országgyűlési biztosa is, aki a JNO-624/2010. számú állásfoglalásában úgy fogalmazott, hogy „(...) egyik lakóközösség vagy család érdekeit sem szabad feláldozni egy nagyobb terület hulladékgazdálkodási érdekei miatt. Amennyiben az ebből eredő környezetterhelés elkerülhetetlen, azt méltányosan kell elosztani. Szem előtt kell tartani a gyűjtősziget elhelyezése miatt hátrányt szenvedő lakóközösségek megfelelő kompenzációját. A gyűjtősziget tisztaságát rendszeresen ellenőrizni kell, és fenn kell tartani. A tárolók ürítését úgy kell megszervezni, hogy az ne a lakosok fő pihenési idejére, különösen pedig ne a kora hajnali órákra essen.”
Figyelemre méltó Törökbálint Város Önkormányzata Képviselő-testületének a zajvédelem helyi szabályozásáról szóló 24/2009. (IV. 24.) sz. rendelete, amely szerint tilos a településen elhelyezett szelektív hulladékgyűjtő edénybe a hulladék (pl: üveg, fém stb.) zajjal járó elhelyezése, valamint a közszolgáltatás teljesítésére jogosult, illetve kötelezett mindenkori szolgáltató által történő ürítése a) munkanapokon 18.00-7.00 óra között, b) szombaton 13.00-00.00 óra között, c) vasárnap és ünnepnapokon 00.00-24.00 óra között.11 Ez a szabályozás „védett időszakok” meghatározásával biztosítja, hogy az ürítés ne járjon a lakók nyugalmának szükségtelen zavarásával.
Hasonló rendelkezést tartalmaz Diósd Község zaj- és rezgésvédelemről szóló 15/2009. (VI. 26.) sz. helyi rendelete is.12
A környezethez való jog értelmezhető szélesebb értelemben, mint csupán az egészséges környezethez való jog. Az ilyen széles értelmezéshez a következő elemek is hozzátartoznak (...) 3. A zavartalan környezethez való jog. Nagy fontosságot kell tulajdonítani a környezet fizikai összetevőinek, hiszen ezek biztosítják az ember számára a kényelmet. A kényelem élvezete, az emberi munkaképesség újratermelése az életkörülmények bizonyos állandóságát, pontosabban periodikusságát feltételezi. A periódusok változásának alapja, hogy léteznek felfokozott, mozgalmas és csendesebb, nyugodt részei is az életciklusnak. Az ember mentális egészsége fenntartásához szorosan hozzákapcsolódik a nyugalmi ciklusok időközönkénti beiktatása. Ha e nyugalmi ciklusok, regenerálódási, rekreációs időszakok rövidülnek vagy kiesnek, a mentális egészség veszélyeztetése mellett a fizikális egészség is károsodik – például a tartós zaj szervi elváltozásokat is okoz – sőt a társadalmi hatékonyság is csökken.13
A zajterhelés éjszaka a leginkább zavaró, ezért ezt az időszakot kell a legjobban védeni.
Az ürítés időpontja tekintetében az egymásnak ellentmondó nyilatkozatok miatt nem állapítható meg a testi és lelki egészséghez való jog sérelme, azonban szükséges hangsúlyozni, hogy a begyűjtés semmi esetre sem történhet éjjel, azt napközben kell végezni. Az edényeknek a pihenés időszakában történő esetleges ürítése veszélyezteti az Alaptörvény XX. cikk (1) bekezdésében biztosított testi és lelki egészséghez való alapjog érvényesülését.

III. 4. Lakossági tudatformálás
A panasz egyik lényegi eleme a hulladékok rendszeres elhelyezése a hulladékgyűjtő sziget közvetlen közelében. A lomtalanító helyként használt, szétdobált hulladékokkal beterített szigetek láttán nem lehet esztétikus környezetről beszélni. A jelenség sajnos általánosnak tekinthető, sokak számára a szelektív hulladékgyűjtő-szigetek bármikor igénybe vehető lomtalanító helyként működnek.
A Zrt. heti három alkalommal – továbbá észlelés vagy bejelentés esetén ezen kívül is – elvégzi a sziget környékének rendbetételét, továbbá az önkormányzat heti rendszerességgel szállítja el a hulladékot.
Megállapítható, hogy az érintettek komoly erőfeszítéseket tesznek a sziget környezetének rendben tartására, ugyanakkor ott időről-időre feltűnnek különféle hulladékok, a terület rendszeresen szennyezett, ami az Alaptörvény XXI. cikkében deklarált egészséges környezethez való jog sérelmét idézi elő.
Az ún. kalodák alkalmazása, a megfelelő használatról szóló tájékoztató táblák vagy a térfigyelő kamerák elhelyezése nyilván javíthat a helyzeten, de a nem kívánt jelenség visszaszorításához, a szelektív hulladékgyűjtő szigetek szennyezettségének csökkentéséhez – ezáltal az egészséges környezethez való jog érvényesüléséhez – kiemelt jelentőséggel bír a lakossági tudatformálás, a tájékoztatás és az oktatás.
A Kt. 12. § (1) bekezdése alapján a környezet védelmével kapcsolatos állampolgári jogok gyakorlása és kötelezettségek teljesítése céljából a közfeladatot ellátó szervek mindenki számára lehetővé teszik a környezet és az egészség lényeges összefüggéseinek, a környezetkárosító tevékenységek és azok fontosságának megismerését. Ebbe a körbe tartozik a hulladékgyűjtő szigetek helyes használatára és elérhetőségére vonatkozó tájékoztatás is.
A Hgt. 54. § (1) bekezdése szerint a Kt. 54-55. §-ában foglaltak alapján a hulladékgazdálkodással kapcsolatos ismereteket valamennyi oktatási intézményben oktatni kell, azok a Nemzeti Alaptanterv részét képezik. Ezeknek az ismereteknek az oktatásával és terjesztésével – az állami, önkormányzati intézmények és más szervezetek bevonásával, valamint közszolgálati hírközlő szervek igénybevételével – elő kell segíteni, hogy a társadalom környezeti kultúrája növekedjen.
A Nemzeti alaptanterv kiadásáról, bevezetéséről és alkalmazásáról szóló, 2013. szeptember 1-jén hatályba lépő 110/2012. (VI. 4.) Korm. rendelet figyelmet fordít a környezettudatos magatartás kialakítására, így a szelektív hulladékgyűjtésre is.
A hulladékról szóló T/5538. számú törvényjavaslat benyújtását megelőző közigazgatási egyeztetés során is utaltam arra, hogy az aktív szemléletformálási tevékenységre is szükség van a tudatos fogyasztás, a hulladéktermelés csökkentése, a szelektív hulladékgyűjtés és az újrahasznosítható szerves hulladék komposztálásának előmozdítása, illetőleg a kötelező közszolgáltatás által képviselt célok elfogadása érdekében.
Társadalmi szemléletváltás szükséges az illegális hulladéklerakás megelőzéséhez. Egyrészt azért, hogy az egyén felismerje, az ilyen cselekedet milyen környezeti következményekkel jár, ennek hiányában nem érvényesül az elvárható felelős gondosság elve. Másrészt, a lakos tudatában legyen annak, hogy az illegálisan elhagyott hulladék begyűjtésének és ártalmatlanításának költségeit is a díjfizető lakos finanszírozza végső soron, ezért érdekelt abban, hogy együttműködjön az illegális elhelyezés megelőzésében.
Társadalmi szemléletváltás szükséges ahhoz is, hogy a lakos elfogadja, a hulladékkezelés költséggel jár, illetve ahhoz, hogy a lakos változtasson a fogyasztói szokásain annak érdekében, hogy kevesebb hulladék keletkezzen (megelőzés elve), mint ahogyan ahhoz is, hogy a közszolgáltatás kötelező igénybe vételének kényszerű tudomásul vétele helyett annak igénye alakuljon ki az állampolgárban. Szükséges azonban hangsúlyozni: önmagában a szemléletformálásnak csupán azon fogyasztók esetén lehet valódi hatása, akik önerejükből képesek a közszolgáltatás díjának megfizetésére. A rászoruló fogyasztók esetén ehhez támogatásra, a díj teljes vagy részleges átvállalására is szükség van.
A szelektív gyűjtés elősegítése érdekében elsősorban anyagi motivációra van szükség. Jelenleg a szelektív hulladékgyűjtés költségei a közszolgáltatási díj részét képezik. A kívánatos valójában az lenne, hogy csak a szelektív gyűjtésből visszamaradó vegyes hulladék elszállítása után fizessen díjat a lakos, a szelektív rendszer költségeit pedig más forrás(ok)ból finanszírozzák.14
A lakossági tudatformálást kiemelt feladatának tekintő Országos Hulladékgazdálkodási Ügynökség „Körforgó – szelektív forgatag” című, a szelektív hulladékgyűjtést népszerűsítő, 20 várost érintő rendezvénysorozat indított. A lakosság környezettudatos nevelését szolgálta a 2012. szeptember 29-én megtartott KUKAkulTÚRA elnevezésű rendezvény is, ahol az érdeklődők az ország számos pontján nyílt nap keretében ismerkedhettek meg a szelektíven gyűjtött hulladék útjával.15

III. 5. Összegzés
A hulladékok szelektív gyűjtésének fontossága nem kérdőjelezhető meg, azonban lényeges a szigetek helyének körültekintő kijelölése. Szempont a jó megközelíthetőség és a központi fekvés, de figyelembe kell venni azt is, hogy a működés a lehető legkisebb mértékben terhelje a környezetét. A tárolók ürítésének időpontját úgy kell megszervezni, hogy az ne az éjszakai időszakra essen. A tudatformálás eszközeinek és módjának megválasztása komplex, abban részt kell vállalniuk a közszolgáltatás szereplőinek (önkormányzat, közszolgáltató), az oktatásnak (óvoda, iskola), a médiának, és a civil szervezeteknek egyaránt. A hulladékgazdálkodási célok a megfelelő ismeretátadás, szemléletformálás nélkül nem tudnak hosszú távon érvényesülni. A végleges megoldást a házhoz menő szelektív hulladékgyűjtési rendszer teljes körű bevezetésében látom.

Intézkedéseim
Az alapvető joggal összefüggő visszásság megszüntetése érdekében az Ajbt. 32. § (1) bekezdése alapján
– felkérem Budapest Főváros II. Kerületi Önkormányzat jegyzőjét és a Zrt. vezérigazgatóját, hogy közösen együttműködve vizsgálják meg, milyen további intézkedések szükségesek ahhoz, hogy a sziget környezete rendezettebb legyen;
– mivel a jelenség nem egyedi, felkérem a Zrt. vezérigazgatóját, hogy a tapasztalataik szerint rendszeresen szennyezett környezetű szigetek rendben tartása érdekében működjön együtt az érintett fővárosi kerületi önkormányzatokkal.

Budapest, 2012. november
Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Lábjegyzet
1 Hgt. 20. § (1) bekezdés, 21. § (1) bekezdés, 27. § (1) bekezdés
2 Hgt. 5. § (5) bekezdés
3 Korm. r. 6. § (2) bekezdés
4 96/2009. (XII. 9.) OGY határozat
5 Graczka Sylvia: A hulladékos szabályozás változásai: fejlődési irányok és megoldandó hiányosságok különösen a komposztálás és a szelektív hulladékgyűjtés hatékonysága tekintetében. A Nulla Hulladék hálózat eredményei, a csóri példa.
6 Végh Szilárd: Keszthely hulladékgazdálkodási rendjének tapasztalati, a díjkonstrukció bemutatása, a szelektív hulladékgyűjtés terén elért eredmények.
7 Prof. Dr. Kerekes Sándor: Gondolatok a hulladékgazdálkodásról.
8 AJB-2994/2012.
9 http://www.fkf.hu/portal/page/portal/fkf/szolg/Lakossag/Hulladek/Szelektiv/Szelektiv_sziget
10 Jelentése: „Not In My Backyard”, ne az én udvaromban.
11 http://www.torokbalint.hu/app/export/sites/default/Torokbalint/Rendelet/2009/Tren0924.pdf
12 http://www.diosd.hu/Onkormanyzat/Hatarozat-es-rendelettar/200915.pdf
13 Bándi Gyula: Környezetjog Osiris Kiadó Budapest, 2006. 67-68. o.
14 AJB-2994/2012.
15 www.szelektivinfo.hu