Az alapvető jogok biztosának
Jelentése
Az AJB-5595/2012 ügyben

Előadók: dr. Hajas Barnabás
dr. Lápossy Attila
dr. Lux Ágnes
dr. Szajbély Katalin
Az eljárás megindítása
A gyülekezési jog érvényesülésével, továbbá a rendőrség tömegkezelési gyakorlatával összefüggésben – 2008.,1 2009.2 és 2011.3 évekhez hasonlóan – hivatalból indítottam vizsgálatot a Meleg Méltóság Menete (LMBTQ-menet) budapesti felvonulásával kapcsolatban, amelynek során munkatársaim 2012. július 7-én megfigyelőként vettek részt a rendezvényen. A rendezvény napján munkatársaim a biztosítással összefüggésben az országos rendőrfőkapitánytól, annak rendészeti helyettesétől, a Készenléti Rendőrség parancsnokától a BRFK Rendészeti Szervek rendőrfőkapitány-helyettesi (rendészeti) feladatok ellátásával megbízott főkapitányi biztostól, valamint a rendezvény biztosításában résztvevő rendőri erők parancsnokaitól kértek tájékoztatást. Az LMBTQ-menetet követően tájékoztatást, valamint a rendezvénnyel kapcsolatban keletkezett iratok megküldését kértem az érintett rendőri vezetőktől.

Megállapított tényállás
2012. július 7-én több, térben és időben egymáshoz közel eső, bejelentett, illetve részben be nem jelentett közterületi rendezvényt tartottak Budapest V., VI. és XIV. kerületeiben. 
Budapesti Rendőrfőkapitánya 01000/32653-1/2012. ált. számú határozatában 2012. június 25-én 00.00 órától 2012. július 8-án 24.00 óráig Budapest teljes területére fokozott ellenőrzést rendelt el. 
A Szivárvány Misszió Alapítvány képviselője felvonulást jelentett be a főváros területére, melynek célja felhívni a figyelmet a leszbikus, meleg, biszexuális és transznemű közösséget érintő megkülönböztetésre, a jogegyenlőtlenségre. 
A rendezvényt Budapest Rendőrfőkapitánya a Gytv. 8. (1) bekezdésében kapott felhatalmazása alapján – tekintettel arra, hogy a közlekedés más útvonalon nem biztosítható – megtiltotta. A határozatot a Fővárosi Törvényszék végzésében hatályon kívül helyezte, ezért azt tudomásul vettnek kellett tekinteni. 
A rendezvényre védett személy és más diplomáciai testületek, nagykövetségek képviselői jelezték részvételi szándékukat. Különböző civil csoportok és nemzetközi meleg szervezetek jelezték előre a rendezvényhez csatlakozási szándékukat, továbbá ahhoz egyénileg bárki csatlakozhatott, aki azonosult a rendezvény céljával. A csatlakozásra csak a gyülekező ideje alatt volt lehetséges, a rendezvény kezdete után erre fő szabály szerint sehol nem volt mód. 
A rendőrségtől kapott tájékoztatás szerint az elmúlt években a Szivárvány Misszió Alapítvány által szervezett felvonulások rendőri biztosításának tapasztalataira tekintettel a szervező kérte, hogy a felvonulás útvonalát – a BRFK képviselőjének javaslatára, a rendezvényen résztvevők fokozott biztonsága érdekében – a Hősök tere, illetve a Kossuth Lajos tér elhagyásával módosítsák. A felvonulásra ezért a Városliget – Városligeti fasor – Bajza utca – Andrássy út – Bajcsy-Zsilinszky út – V. Alkotmány utca útvonalon került sor. 
A felvonulás útvonalán a rendőrség korlátozta a járműforgalmat, és jelentős területen kordonokat is elhelyezett. 14:00 órától megkezdődtek a terület-zárások, így a földalatti vonalán és a Dózsa György úton teljes zárásra került sor. A teljes zárást 14:24 órakor rendelték el, és a rendőrség a lezárt területet is kiürítette. Az LMBTQ menet gyülekezőhelyére az érkezés már ekkor folyamatos volt, és mintegy 150 érdeklődő már a Városligetben tartózkodott.
A területzárás érintette a 4-es és a 6-os villamosok vonalát is. A szerelvények az Oktogon állomáson nem álltak meg, áthaladásukat a rendőrség biztosította. A teljes zárást követően a rendőrség a lezárt területre már a sajtó képviselőit sem engedte be, majd előbb az Arany János utcai metróállomást, majd a Kossuth téri metróállomást is lezárták.
A főszervező a rendbiztoson keresztül arról tájékoztatta a rendőrséget, hogy a Bécsből indult buszok késése miatt mintegy negyedórás csúszás várható a programban. A külföldi buszok megérkezését követően résztvevők felsorakoztak, majd 16:35 órakor a menet elindult. 
A rendőrségtől kapott tájékoztatás szerint 16:40 órakor a Kálmán Imre utca és Alkotmány utca kereszteződésénél kb. 10, fekete ruházatot viselő személy felborította a kordont, de a Bihari utcánál és a Vadász utca–Kálmán Imre utca kereszteződésénél is megbontották a kordont, amit a rendőrség visszaállított. 
A menet mintegy 10 perc alatt érte el az Andrássy utat, majd 16:49 órakor a Kodály köröndöt, ahol az amerikai nagykövet – az Izabella utcáig – csatlakozott a felvonuláshoz.
16:52-kor a rendőrség a Honvéd utca–Báthory utca zárását feloldotta, és azt a Vértanúk terétől állította fel. Erre azért volt szükség, mert egy, az Erzsébet térre meghirdetett rendezvény végét követően a Meleg Méltóság menetével nem szimpatizáló kb. 100-150 fő elindult a Kossuth tér irányába. Velük volt egy országgyűlési képviselő is, akit a rendőrség tájékoztatni kívánt a lezárást érintő változásokról. A rendőrségtől kapott tájékoztatás szerint azonban az országgyűlési képviselő hátat fordított a rendbiztosnak, és a Báthory utcán a Bajcsy Zsilinszky utca irányába távozott. 
Miután a menet vége is elérte az Andrássy utat, a Városligetnél a kordont széthúzták, majd a menet elhaladását követően folyamatosan nyitotta meg a rendőrség a kordont, és oldotta fel a zárásokat. 16.57 órakor a rendőrség a Vértanúk terét lezárta, ezzel egyidejűleg a menet főszervezőjével egyeztették, hogy az eredeti útvonalon haladhat a felvonulás. A menet 17:18 órakor hagyta el az Oktogont, ezzel egyidejűleg a rendőrség felkészült a Kossuth tér kiürítésére, melyre azért volt szükség mivel ott a kordonon kívül kb. 200, az LMBTQ menettel ellentétes érzelmű személy várakozott. 
Miután a menet elhagyta a Bazilikát, az Oktogont megnyitották, a forgalom megindult, ugyanakkor a rendőrség a Szalay és a Balassi utcát lezárta. 17:42 órakor a rendbiztos felvette a kapcsolatot a főszervezővel, és jelezte neki, hogy a menet a Honvéd utcáig fog menni, egyúttal az eltávozás útvonalát is meghatározták (A 4-es, 6-os villamossal, illetve metróval lehetett eltávozni a Stadionok állomás irányába.) A felvonulás 17:46 órakor érkezett meg a végállomására. 
17:48 órakor a fent említett országgyűlési képviselő jelezte az egyik helyszínen tartózkodó rendőr főtisztnek, hogy „flashmob rendezvényt tart a Kossuth téren.” Ezt követően 18:08 órakor a rendbiztos felvette a kapcsolatot az országgyűlési képviselővel, aki közölte, hogy ő semmilyen rendezvényt – így flashmobot sem – nem jelentett be, egyúttal nehezményezte, hogy felhívták a figyelmet arra, hogy „nem lehet senki eltakart arccal, amikor nem bejelentett rendezvényen van.” 18:14 órakor a rendőrség dokumentáltan nyilatkoztatta a képviselőt arról, hogy milyen jellegű rendezvényről van szó. 18:33 órakor a rendbiztos az országgyűlési képviselővel, valamint a frakció egy munkatársával ismételten és ugyancsak dokumentált módon felvette a kapcsolatot, akik arról adtak tájékoztatást, hogy semmilyen rendezvényt nem jelentettek be és nem tartanak, így flashmobot sem. 
Az LMBTQ menet résztvevői 18:10 órakor elkezdték a helyszínt elhagyni. 
Időközben a Kossuth téren 18.16 órakor egy személyt, aki arcát horogkeresztes fehér sállal takarta el, a rendőrség tiltott önkényuralmi jelkép használata miatt elfogott, majd előállított. 18:18 órakor, az LMBTQ menet szervezői bejelentették, hogy véget ért a rendezvény, és a résztvevők a Nyugati tér irányába hagyhatják el a helyszínt. Az eltávozás gyors ütemben haladt. 18:30 órakor az Alkotmány utca gyakorlatilag kiürült. Kiemelendő, hogy a rendbiztos a rendezvény teljes időtartama alatt – ideértve az előkészületeket is – állandó kapcsolatban volt a szervezőkkel, így minden esetben személyesen kommunikálhatott velük, illetve közvetíthetett a rendőrség és a szervezők között.
A rendőrség 18:25 órakor egy személyt hivatalos személy elleni erőszak miatt állított elő, mert az egy rendőrt hátba ütött. 18:31 órakor két személyt garázdaság miatt a BRFK V. ker. Rendőrkapitányságra állítottak elő. A Kossuth téren 18:33 órakor – fokozott ellenőrzés keretében – igazoltatás kezdődött, 18:39 órakor ingerlőgázzal lefújták a rendőr sorfalat, ezt követően hivatalos személy elleni erőszak miatt került sor előállításra.
A rendőrség 18:45 órakor elkezdte erőit kivonni, az oldalzárásokat megnyitották. 18:49 órakor az Alkotmány utca torkolatában lévő kordont megnyitották, ami után a tömeg a rendőrökre támadt. 18:55 órakor a biztosítás parancsnoka utasítást adott az állomány kivonására, ezt követően 19:00 órakor felvezetéssel megindult a Kossuth tér, valamint a 2-es villamos forgalma. Rövidesen a Kossuth téren teljesen szétoszlott a tömeg, 35-40 fő maradt összesen.
A rendőrségtől kapott tájékoztatás szerint 19:13 órakor a BRFK V. ker. Rendőrkapitányság előtt megjelent kb. 20 fő, azzal a szándékkal, hogy kiszabadítsák az előállítottakat. A Gyorskocsi utcai fogda előtt 20:00 óra körül 6-8 személy várta az előállítottak kiengedését, majd – ugyancsak a kapott tájékoztatás szerint – 20:30 órára 20-30 főre emelkedett a várakozók létszáma. 
Az LMBTQ menettel azonos időpontra, ahhoz közel egy magánszemély is rendezvényt jelentett be az Erzsébet térre, a mesterséges tó mellett, valamint az Akvárium Klub felett elhelyezkedő, füvel borított területre, melynek célja, „tisztelgés és megemlékezés a 2009. július 4-én Budapest V., Erzsébet téren törvénytelenül feloszlatott rendezvény évfordulójáról.”4 A rendőrségtől kapott tájékoztatás szerint az Új Magyar Gárdához köthető bejelentő rendezvényével kapcsolatban felmerült, hogy az lehetővé tenné és indokolná az LMBTQ-menettel ellentétes érzelmű személyek helyszíni, egyúttal a felvonuláshoz közeli tartózkodását. (Ezzel indokolta a rendőrség, hogy a Városligeti helyszín biztosításában résztvevő rendőri erőket jóval a felvonulás gyülekezési időszakát megelőzően felállították, és a területet lezárták.)
14 óra körül kezdtek érkezni a résztvevők az Erzsébet térre, majd 14:36 órakor a rendőrség becslése szerint kb. 200 főre emelkedett a résztvevők létszáma. 15:00 órakor a rendezvény mintegy 400 fő részvételével megkezdődött, a helyszínen több országgyűlési képviselő is megjelent. A rendezvényen több országgyűlési képviselő is felszólalt. 15:52 órakor bejelentették a rendezvény végét, egyúttal az egyik országgyűlési képviselő kérte a résztvevőket, hogy 18:00 órára menjenek át a Hősök terei rendezvényre. A szórványos eltávozás megkezdődött, a résztvevők létszáma kb. 200 főre csökkent, azonban a helyszínen maradtak fehér ingből, fekete pólóba öltöztek át. 
16.28 órakor a még helyszínen fekete pólóba átöltözött résztvevők elindultak az Erzsébet térről az Október 6-i utca irányába. Az átvonulók létszáma kb. 100-150 fő volt. A résztvevők az LMBTQ-menet végállomásának irányába vonultak el. 
Az LMBTQ-menet végével egy időben, a Hősök terére a Pro Libertate Alapítvány nevében kegyeleti megemlékezést jelentettek be az 1105 évvel ezelőtt lezajlott Pozsonyi csata évfordulójára. 18:06 órakor a Hősök terén megkezdődött a rendezvény, a főszervezővel az egyeztetés megtörtént, aki elmondta, hogy az önkormányzattal egyeztetve a rendezvény idején az emlékmű peremére állnak majd, kb. 200 fő tartózkodott a helyszínen. A rendezvény ideje alatt szórványos volt az eltávozás 19:12 órakor kb. 120 fő érdeklődő tartózkodott a helyszínen. 21:02 órakor ért véget a rendezvény, majd a mintegy 100 résztvevő szétszéledt. 
A rendezvény biztosítása során sem rendkívüli esemény, sem rendőri intézkedés nem történt. 
Ugyancsak 2012. július 7. napján volt Magyar Honvédség Altiszti Akadémia ünnepélyes altisztavató ünnepsége is az I. kerület, Szent György téren. (E rendezvény nem tartozott a gyülekezési jog gyakorlásának körébe).
Vizsgálatom során a biztosításban résztvevő állomány ellátását (étkezés, hűtött ivóvíz) is ellenőriztem.

Érintett alapvető jogok
–	a szabadsághoz és személyi biztonsághoz való jog (Alaptörvény IV. cikk (1) bekezdés „(1) Mindenkinek joga van a szabadsághoz és a személyi biztonsághoz.”)
–	a békés gyülekezéshez való jog (Alaptörvény VIII. cikk (1) bekezdés „Mindenkinek joga van a békés gyülekezéshez.”)
–	a szabad véleménynyilvánításhoz való jog (Alaptörvény IX. cikk (1) bekezdés „Mindenkinek joga van a véleménynyilvánítás szabadságához.”)
–	a gyermekek védelemhez és gondoskodáshoz való joga (Alaptörvény XVI. cikk (1) bekezdés)

A vizsgálat megállapításai
I. Az alapvető jogok országgyűlési biztosának feladat- és hatáskörét, valamint ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (Ajbt.) határozza meg. Az Ajbt. 18. § (1) bekezdésének f) pontja szerint az alapvető jogok biztosához bárki fordulhat, ha megítélése szerint rendvédelmi szerv tevékenysége vagy mulasztása a beadványt tevő személy alapvető jogát sérti vagy annak közvetlen veszélyével jár (a továbbiakban együtt: visszásság), feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Az Ajbt. 18. § (4) bekezdése szerint az alapvető jogok biztosa a hatóságok tevékenysége során felmerült, az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében hivatalból eljárást folytathat. A hivatalból indított eljárás természetes személyek pontosan meg nem határozható, nagyobb csoportját érintő visszásság kivizsgálására vagy egy alapvető jog érvényesülésének átfogó vizsgálatára irányulhat. 
A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 1. § (5) bekezdése értelmében a vizsgálattal érintett rendőrség rendvédelmi szerv, így tevékenységének vizsgálata az Ajbt. 18. §-a alapján ombudsmani hatáskörbe tartozik. Utalva az OBH 2452/2008., OBH 3262/2008., OBH 3595/2008., OBH 3628/2008., OBH 5266/2008., OBH 1617/2009., AJB 6021/2009., AJB 6630/2009., AJB 871/2011., AJB 1986/2011., valamint az AJB-2747/2011. és az AJB-2888/2011. sz. ügyekben kiadott jelentéseimre, ismételten fel szeretném hívni a figyelmet, hogy az Rtv. preambuluma célként fogalmazza meg „az Alaptörvénynek és Magyarország nemzetközi jogi kötelezettségeinek, valamint a jogállamiság követelményeinek megfelelően működő rendőrség kialakítását”. Az Rtv. 2. § (1) bekezdése második mondata szerint „A rendőrség tiszteletben tartja és védelmezi az emberi méltóságot, óvja az ember jogait.”

II. Az alapvető jogok biztosa egy adott társadalmi probléma mögött álló összefüggés-rendszer feltárása során autonóm, objektív és neutrális módon, kizárólag alapjogi érvek felsorakoztatásával és összevetésével tesz eleget mandátumának. Az ombudsmani intézmény megalakulása óta az állampolgári jogok országgyűlési biztosa következetesen, zsinórmértékként támaszkodott az Alkotmánybíróság alapvető jogállami garanciákkal és az alapjogok tartalmával kapcsolatos elvi megállapításaira, valamint – az ombudsmani jogvédelem speciális vonásainak megfelelően – alkalmazta az alapjog-korlátozás alkotmányosságát megítélni hivatott egyes alapjogi teszteket.
Magyarország Alaptörvényének és az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény hatályba lépésével az alapvető jogok biztosaként is követni kívánom a fenti gyakorlatot, így míg az Alkotmánybíróság eltérő álláspontokat nem fogalmaz meg, eljárásom során irányadónak tekintem a testület eddigi megállapításait. Mindezt alátámasztandó, az Alkotmánybíróság maga a 22/2012. (V. 11.) AB határozatában arra mutatott rá, hogy „az előző Alkotmány és az Alaptörvény egyes rendelkezései tartalmi egyezősége esetén éppen nem a korábbi alkotmánybírósági döntésben megjelenő jogelvek átvételét, hanem azok figyelmen kívül hagyását kell indokolni”.
1. Az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdése alapján Magyarország független, demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság korábbi töretlen gyakorlata alapján ennek a jogállami minőségnek nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. Az Alkotmánybíróság a 30/2012. (VI. 27.) AB határozatában kimondta, hogy az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdése és az Alkotmány 2. § (1) bekezdése azonosan deklarálja az ún. jogállam klauzulát, tehát az eddig kialakított alkotmánybírósági gyakorlat relevánsnak tekinthető a vizsgálat során.
Az Alkotmánybíróság által gyakran hivatkozott tétel, hogy a jogbiztonság az állam – s elsősorban a jogalkotó – kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. A jogbiztonság követelménye nemcsak az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is. Az Alkotmánybíróság döntéseiben felhívta a figyelmet, hogy a jogállamiságnak számos összetevője van, a jogállamiság elvéből folyó egyik legfontosabb alapkövetelmény ugyanakkor éppen a közhatalom, a közigazgatás törvény alá rendeltsége: a közhatalommal rendelkező szervek a jog által megállapított működési rendben, a polgárok számára megismerhető és kiszámítható módon szabályozott korlátok között fejtik ki tevékenységüket.
2. Az Alaptörvény VIII. cikk (1) bekezdése alapján mindenkinek joga van a békés gyülekezéshez. Az Alkotmánybíróság a 2001-es alaphatározatában azt állapította meg, hogy a gyülekezési jog – csakúgy, mint a gondolat, a lelkiismeret és a vallás szabadsága – szorosan kapcsolódik a véleménynyilvánítás szabadságához. Gyűlések megszervezésének, megtartásának, az azokon való részvételnek a joga nélkül a nézetek, információk megszerzésének és másokkal való megosztásának, a vélemények közösen történő kialakításának a lehetősége ugyanis aligha volna megvalósítható. Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint – hivatkozva itt többek mellett az Emberi Jogok Európai Bíróságának e tárgyban hozott döntéseire és állandó gyakorlatára – a gyülekezéshez való alkotmányos alapjog érvényesülése nemcsak az állam illetéktelen beavatkozásával, hanem mások, például adott tüntetést ellenőrzéssel szemlélők, ellentüntetők, és más rendzavarók ellenében is védelemre szorul: az államot pozitív kötelezettségek is terhelik a békés gyülekezéshez való jog érvényesülésének biztosítása érdekében5.

III. A) A rendezvényt megelőző rendőrségi kommunikációról
A sajtóból értesültem arról, hogy az ORFK kommunikációs igazgatója 2012. július 5-én, azaz két nappal a LMBTQ-menetet megelőzően az MTI megkeresésére úgy nyilatkozott, hogy a rendőrség nyomatékosan felhívta a szervezők figyelmét, hogy szigorúan tartsák be a törvényi előírásokat, ne kövessenek el semmilyen jogsértést, ne tanúsítsanak provokatív magatartást.
Az AJB-6021/2009. számú jelentésemben már foglalkoztam azzal a 2009-es LMBT-menetet megelőzően kiadott BRFK közleménnyel, amelyben arra hívták fel az akkori Meleg Méltóság Menetének szervezőinek figyelmét, hogy a menetben résztvevők tartózkodjanak minden olyan magatartástól, amely alkalmas lehet a közízlés megsértésére. Ha a helyszínen a rendőrség ilyet tapasztal, úgy fel fogja hívni a szervezőket arra, hogy intézkedjenek az általánosan elfogadottól eltérő magatartás abbahagyására. A közleményben külön is szerepelt, hogy a fenti magatartás a szabálysértés vagy bűncselekmény fokát eléri, úgy a rendőrség a szükséges intézkedéseket haladéktalanul megteszi. 
A jelentésben akkor megállapítottam, hogy a közleményhez – mivel kibocsátója túllépte hatáskörét – ugyan semmiféle jogi hatás nem fűződhetett, de a címzett állampolgárok magatartását, rendezvényen való részvételét a gyakorlatban befolyásolhatta, ami alkotmányosan megengedhetetlen. Rámutattam arra, hogy a rendőrség a közlemény kiadásával – annak tényleges hatása miatt – a Meleg Méltóság Menet résztvevőinek szabad véleménynyilvánításhoz és gyülekezéshez való jogával összefüggő visszásságot okozott. Mindezek alapján pedig felkértem az országos rendőrfőkapitányt, hogy hívja fel valamennyi rendőri szerv figyelmét arra, hogy tartózkodjanak az olyan közlemények kiadásától, amelyek alkalmasak arra, hogy az állampolgárokat alapvető jogaik gyakorlása során megtévessze.
Bár jelen esetben sem az ORFK, sem a BRFK nem adott ki hivatalos közleményt a rendezvényen való „viselkedés” szabályairól, illetve annak következményeiről, egyértelmű, hogy az ORFK kommunikációs igazgatója hivatalos minőségében, közhatalmat gyakorló személyként, az ORFK nevében és képviseletében nyilatkozott, amely ugyancsak alkalmas arra, hogy az állampolgárokat befolyásolja. Az nyilvánvaló, hogy jogsértő tevékenységet, bűncselekményt vagy szabálysértést senki nem követhet el sem a gyülekezési törvény hatálya alá tartozó rendezvényen, sem azon kívül: a gyülekezési jog gyakorlása értelemszerűen nem adhat felmentést a büntetőjogi vagy a szabálysértési szabályok betartása alól. Mindennek a közlése tehát felesleges. A „provokatív magatartástól” való tartózkodás ugyanakkor, hasonlóan a „közízlés” megsértéséhez önmagában értelmezhetetlen: a demonstrációk jellegüknél fogva, a politikai kommunikáció okán bizonyos értelemben kifejezetten a figyelemfelhívás és a társadalom „provokálásának” jogszerű eszközei (pl. kiállás egy káros társadalmi jelenséggel szemben). A provokációtól való tartózkodásra vonatkozó, hasonló tartalmú felhívás igazolhatatlan és megtévesztő.
A 2009-ben kialakított álláspontomat fenntartva ismét rá kívánok mutatni arra, hogy az egyes gyülekezési jog hatálya alá tartozó rendezvények esetében külön közleményben vagy hivatalos tájékoztatásban célzottan utalni az elvárt magatartásra vagy viselkedési szabályokra, ahogyan arra már 2009-ben felhívtam a figyelmet, befolyásolhatja a rendezvényen való részvételt, így a véleménynyilvánítási és a gyülekezési jog sérelmét idézi elő.

B.)	Az egyes rendezvények megítéléséről
Az elmúlt években többször előfordult a rendőrség gyakorlatában, hogy az egyes (közterületi) rendezvényeket helytelenül minősítette. Visszatérő nézetkülönbség volt az állami és önkormányzati rendezvények,6 valamint a különböző, bejelentés nélkül megtartott közterületi összejövetelek megítélésében a biztos és a rendőrség között. A gyülekezési jog érvényesülése szempontjából azonban elengedhetetlen, hogy minden esetben helyesen minősítse az adott tömeget (csoportosulást) a rendőrség, ellenkező esetben nem tud maradéktalanul eleget tenni a rendezvénnyel kapcsolatos feladatainak.
Az AJB-730/2012 és AJB 1690/2012 ügyekben már utaltam a gyülekezés – jogtudomány által kidolgozott – fogalmára. Így bizonyosan gyülekezésnek kell tekinteni azokat a rendezvényeket, ahol több személy, azonos helyen, annak érdekében gyűlt békésen össze, hogy közéleti kérdésben véleményét közösen kinyilvánítsa7.

Altisztavatás
Az ilyen rendezvények megítélése során két jelentős körülményt kell mérlegelni. Az első kérdés tehát, hogy állami és önkormányzati szervek szervezhetnek-e gyülekezést? Az állam és – e minőségükben – az önkormányzatok alkotmányos alapjog alanyai nem lehetnek. Az alapjogi védelemnek ugyanis az állammal szemben van értelme, az alapjogok célja, hogy az egyén (azok közössége) jogait garantálja az állammal szemben. Ebből az következik, hogy az állam, vagy az állam képviseletében eljáró személy a gyülekezési jog alanya sem lehet, így állam vagy önkormányzat nevében nem lehet gyülekezési jog hatálya alá tartozó rendezvényt szervezni.
A második kérdés pedig ahhoz kapcsolódik, hogy mi a rendezvény célja? Annak ellenére, hogy az állami és – jellemzően a fővárosi – önkormányzati rendezvényeket az elmúlt néhány évben folyamatosan valamilyen véleménynyilvánítás kísérte, azokat nem ezekért szervezték meg. Az állami és önkormányzati ünnepségek (zászlófelvonás, koszorúzás, vagy éppen az altisztavatás stb.) célja a tiszteletadás és a megemlékezés, nem pedig a közéleti kérdésekben való véleménynyilvánítás (még akkor sem, ha az az egyes ünnepekhez is köthető módon, vagy kérdések felvetésével történik). Ekként pedig a rendezvényeken résztvevőket fogalmilag sem kötheti össze a szervezővel a közös kommunikációs cél. 
A Gytv. alapján ezek az állami, önkormányzati ünnepségek – jellegüket tekintve – minősülhetnek kulturális rendezvénynek, ezért formailag sem tartoznak a Gytv. hatálya alá. Előfordulhat ugyanakkor, hogy ilyen rendezvényen politikai, vagy politikailag is értékelhető beszédek hangzanak el, ennek nyomán pedig a hallgatóság egy része – egyénileg vagy közösen – tetszésének vagy éppen ellenszenvének ad hangot (taps, fütyülés, bekiabálások). Dacára azonban annak, hogy az elhangzottaknak van-e, lesz-e (politikai) kommunikációs jogi jellege, állami rendezvény sem előzetesen, sem utólagosan nem válhat „gyülekezéssé”, a jelenlévők pedig nem minősülhetnek „gyülekezés” résztvevőinek, ennek megfelelően a rendezvény – értelemszerűen – nem is oszlatható fel. 
Mindezekből következik, hogy – amint azt a rendőrség is megállapította – az Altisztavatás nem tekinthető a gyülekezési jog gyakorlásának. Ebből következően a rendőrség nem gyülekezésként biztosította a rendezvényt.

A bejelentett rendezvények megítélése
A három bejelentett rendezvény megítélése meglehetősen egyértelmű. Abból, hogy a szervezők ilyenként bejelentették, a rendőrség pedig ilyenként tudomásul vette azokat, formálisan következne, hogy a rendezvények a Gytv. hatálya alá tartoznak. Az illetékes rendőri szervhez érkező, közterületen zajló „eseménnyel” kapcsolatos tájékoztatás esetén azonban formai és tartalmi szempontból egyaránt vizsgálni kell, hogy a gyülekezési törvény hatálya alá tartozó rendezvényre vonatkozó bejelentésről van-e szó. 
Számtalan olyan közterületi rendezvény kerül ugyanis bejelentésre, amely nem tartozik a Gytv. hatálya alá,8 azonban e rendezvényeket rendszerint gyülekezésnek tekinti a BRFK9. (Ezzel párhuzamosan az is megfigyelhető, hogy egyes, egyébként a gyülekezési jog hatálya alá tartozó rendezvények szervezői más szabályok alá „menekülnek”, és rendezvényüket pl. kulturális, vagy éppen sportrendezvényként szervezik meg.)10
Egy civil szervezet képviselője a BRFK-nál bejelentette, hogy a Fővárosi Bíróság épülete előtt több személy „nem demonstratív jelleggel”,11 várakozás céljából a Markó utcának a Bírósággal szemben lévő járdaszakaszát veszi igénybe. A vizsgált ügyben12 a BRFK nem adott érdemi választ, nem hozott döntést (tudomásulvétel, megtiltás, hatáskör hiányában elutasítás) a bejelentéssel kapcsolatban. A Gytv. alapján az illetékes rendőri szervnek a szervező által tett bejelentéssel kapcsolatban, a bejelentés tartalmi vizsgálata után több döntési lehetősége is van. Ha azt állapítja meg, hogy a rendezvény nem tartozik a gyülekezési jogról szóló törvény hatálya alá, mert például egy kivett esetkörről van szó (pl. családi vagy kulturális rendezvény), vagy éppen a gyülekezési jog gyakorlásának immanens elemei hiányoznak (pl. egyszemélyes, vagy éppen résztvevő nélküli „gyülekezés”, sajtótájékoztató), akkor végzéssel elutasítja a bejelentést azzal, hogy annak elbírálására nincs hatásköre. A bejelentő ilyen esetben, a rendőrségi tájékoztatást követően, a közterület-használat engedélyezése kérdésében az illetékes önkormányzati szervhez fordulhat.
A bejelentésekre vonatkozó szabályozás ugyan nem teljes mértékben hézagmentes, azonban megfelelő, a gyülekezési törvénnyel összhangban lévő jogértelmezéssel az esetleges problémák orvosolhatóak, megelőzhetőek. Az állampolgároktól érkező valamennyi panaszt, kérelmet, tájékoztatást tartalma, és nem annak elnevezése alapján kell megítélni. Amint azt már fentebb is hangsúlyoztam, az illetékes rendőri szervhez érkező, közterületen zajló „eseménnyel” kapcsolatos tájékoztatás esetén formai és tartalmi szempontból egyaránt vizsgálni kell, hogy a gyülekezési törvény hatálya alá tartozó rendezvényre vonatkozó bejelentésről van-e szó.
A rendőrség a konkrét esetben mindhárom bejelentett rendezvényt helyesen minősítette – formai és tartalmai szempontok alapján – gyülekezésnek.
Indokolt azonban áttekinteni azt is, hogy a bejelentett rendezvényt megelőző gyülekezési szakasz, valamint az onnan való távozás a gyülekezési jog által védett magatartás-e, vagy másként – esetleg kulturális rendezvény – minősül-e.
Az adott rendezvény előkészítése során szükségessé váló intézkedések, továbbá a – függetlenül attól, hogy miként történik – természetükből fakadóan elengedhetetlenek a gyülekezési jog gyakorlásához, vagyis azok a gyülekezési jog által védett magatartások. Amennyiben ezek az előkészítő magatartások különféle hatósági intézkedésekkel korlátozhatóak lennének, azok bizonyosan a gyülekezési jog lényeges tartalmát érintenék.
Figyelemmel arra, hogy a gyülekezés teljes lefolyása az Alaptörvény VIII. cikke által védett, magától értetődik, hogy ennek része a közelgő, vagy már megkezdődött rendezvényre való eljutás is. Ez ugyanis nem más, mint a részvétel jogaként említett részjogosultság gyakorlásának folyamata, amely lehetővé teszi, hogy az érintett személy a konkrét rendezvényhez csatlakozzon, azon részt vegyen. Az olyan hatósági eljárások, amelyek a rendezvényre való odajutást akadályozzák, vagy elhúzódó ellenőrzésekkel indokolatlanul megnehezítik, nem egyeztethetőek össze a gyülekezési joggal.
Ebből pedig egyfelől az is következik, hogy a rendezvény előtti gyülekezési szakasz a gyülekezési jog által védett magatartás (nem minősülhet tehát kulturális rendezvénynek), és osztozik a rendezvény legtöbb tulajdonságában, így a közös kommunikációs céllal való azonosulás megkívánásában éppúgy, mint a rend fenntartásával, beléptetéssel kapcsolatos rendezői feladatok teljesítésében, és a rendőrséget terhelő intézményvédelmi kötelezettség teljesítésében.
Másfelől viszont vizsgálnom kellett, hogy voltak-e olyan hatósági eljárások, amelyek arra irányultak, hogy egyes személyek valamelyik rendezvényre ne, vagy csak jelentős késéssel juthassanak el. Ennek során áttekintettem, hogy a nap során foganatosított intézkedések (jellemzően igazoltatások) megfeleltek-e a hatályos előírásoknak. A rendelkezésre álló, a rendőrségtől kapott iratokból megismerhető adatok, szerint a rendezvények helyszínének közelében, illetve a rendezvényre igyekvőkkel szembeni rendőrségi intézkedések nem akadályozták, vagy késleltették érdemben a rendezvényre eljutást. 
Ugyancsak a gyülekezési jog védelme alatt áll a rendezvényről való távozás folyamata. Itt fel sem merülhet a gyülekezés-fogalom kiterjesztése, ugyanis jelen esetben kifejezetten a rendezvényről való távozást, vagy éppen a rendezvény végét követő magatartások védelméről lehet csak szó.
Az ún. utóhatás védelmének a jelentősége abban áll, hogy az független attól, hogy milyen okból hagyta el az érintett személy a rendezvényt. Így nem is lehet értékelni, hogy az adott személy távozott egy még folyamatban lévő rendezvényről, vagy azt a szervező befejezettnek nyilvánította, esetleg a szervező, illetve a rendőrség oszlatta fel. Az utóbbi momentumok nyomán megváltozik a gyülekezés minősége, ugyanis egyszerű sokasággá válik. Ezért is illeti meg – amint arra a Szolgálati Szabályzat tömegoszlatásra vonatkozó rendelkezéseiből is következtethetünk – a feloszlatott rendezvényről távozókat a szabad elvonulás lehetősége.
Vizsgálatom során nem merült fel arra vonatkozó információ, hogy bármely rendezvényről való eltávozást bárki akadályozta volna.

A be nem jelentett, Kossuth téri rendezvény megítéléséről
Munkatársaim helyszíni tapasztalatai, valamint egyes, a rendezvényt követő nyilatkozatok alapján megfigyelhető volt némi bizonytalanság a be nem jelentett Kossuth téri rendezvény megítélésével összefüggésben. 
Az OBH 2452/2008. sz. jelentésemben már áttekintettem a nem, vagy nem a Gytv. 6. §-ában meghatározott határidőben bejelentett rendezvények fajtáit. 
Önmagában az a tény, hogy a Gytv. bejelentési kötelezettséget ír elő a hatálya alá tartozó rendezvények megtartásához, – amint arra Alkotmánybíróság már 2001-ben és 2008-ban, továbbá az Emberi Jogok Európai Bírósága a Rassemblement Jurassien/Unité Jurassienne vs. Switzerland ügyben,13 vagy az ENSZ Emberi Jogi Bizottsága a Kivenmaa v. Finland14 ügyben hasonlóan rámutatott – nem sérti az alapjog lényeges tartalmát. Ugyanakkor a békés célú gyülekezéshez való jog gyakorlása nyilvánvalóan nem függhet a hatóságok szabad mérlegelésétől. Magam is úgy vélem, hogy a bejelentési kötelezettség a tüntetők biztonságát is garantálni hivatott, lehetővé téve, hogy a hatóságok preventív intézkedéseket tegyenek15.
Figyelemmel arra, hogy vizsgálatom egyik lényegi kérdése, hogy miként minősül a panasszal érintett rendezvény, célszerű a bejelentés nélkül, vagy elkésett bejelentés után megtartott rendezvények alapos kategorizálása:
a) A spontán gyűlés olyan nem szervezett, ennek megfelelően sem szervezőkkel, sem belső struktúrával nem rendelkező rendezvény, amelyet – szervező hiányában – nem jelentenek be, jellemzően egy sokakat érintő, hirtelen bekövetkezett esemény (pl.: terrorcselekmény, tömegszerencsétlenség, váratlan, vagy a nagyközönség előtt nem ismert politikai esemény) hatására kisebb-nagyobb tömeg jön össze („verődik össze”) közterületen. Ki kell emelni, hogy az említett eseményhez időben, esetenként pedig térben is mindenképp szorosan kapcsolódik a gyülekezési jog gyakorlása. Megjegyzem, hogy az Emberi Jogok Európai Bírósága is megállapította, hogy speciális körülmények fennállása esetén, amikor egy politikai eseményre való, demonstráció formájában történő azonnali reagálás igazolható, békés tüntetés feloszlatása kizárólag a szükséges előzetes bejelentés elmulasztása miatt – ha a résztvevők egyébként jogszerűtlen magatartást nem tanúsítanak – aránytalanul korlátozza a békés gyülekezéshez való jogot. Amint arra hivatkozott számú jelentésemben is felhívtam a figyelmet, „a résztvevők szórólapon, elektronikus úton, vagy más nyilvános felhívás útján történő toborzása éppúgy kizárttá teszi a spontán gyűlést, mint a napirend, az előre elkészített transzparensek, vagy éppen a bekövetkezett eseménytől időben távol történő megtartása.”
b) Gyors reagálású – sürgős – gyülekezésről (Eilverssamlung) akkor lehet szó, ha egy szervezett rendezvény határidőben történő bejelentésére – a szervezőkön kívülálló okból – már nincs mód, azonban a gyülekezés jog lényeges tartalmának korlátozásához vezethetne, ha a rendezvényt nem lehetne megtartani16. Különbsége a spontán gyűlésektől abban ragadható meg, hogy bejelentése – elkésetten bár – megtörténik, szervezett, így szervezője, és belső szervezete is van. A Gytv. ugyancsak nem ismeri ezt a rendezvénytípust. Éppen azért mert a bejelentésre (és a rendezvényre) sürgősen kerül sor, a bejelentésre különös szabályok is megalkothatóak lennének. Természetesen ez esetben is szükséges valamiféle indok, amely alapján megállapítható, hogy a késlekedés a gyülekezési jog aránytalan sérelmével járna.
c) Egyéb, be nem jelentett gyülekezésekről csak az előbbiekben nem érintett, szervezett, szervezővel, napirenddel rendelkező, és a) egyáltalán be nem jelentett, b) gyors reagálást nem igénylő téma köré szervezett rendezvények esetén beszélhetünk.
d) A flash mob egy olyan közterületi rendezvény, amely csak annyiban kapcsolódik a gyülekezési jog gyakorlásához, hogy többen vesznek részt rajta. Jellemzően egymást nem ismerő emberek, felhívás nyomán egy jellemzően humorosnak szánt, ugyanakkor rövid ideig tartó tevékenységet végeznek. (pl. a felhívásban megjelölt helyen, előre közölt jelre párnacsatát kezdenek, amelyet egy újabb jelre abbahagynak, és a helyszínről távoznak.) Nem rendelkezik azonban kommunikációs jogi jelleggel, így fogalmilag sem lehet a gyülekezési jog hatálya alá tartozó rendezvény – szemben a politikai tiltakozást is megvalósító ún. smart mobbal,17 amelyre már kiterjedhet gyülekezési jog hatálya –, tehát sem tudomásul venni, sem megtiltani nem tudja a Rendőrség, azonban nem kizárt, hogy a közterület-használatra csak engedély birtokában és díjfizetést követően kerülhet sor. (Itt jegyzem meg, hogy épp annyira lehet egy flash mobot gyülekezésnek tekinteni, mint egy osztálykirándulást.) Abban az esetben, ha a flash mobként hirdetett rendezvény kommunikációs jelleggel bír (így pl.: tiltakozást fogalmaz meg), egyértelműen be nem jelentett gyülekezést jelent. Ettől fogva csak az lehet a kérdés, hogy sürgős gyülekezésnek lehet-e tekinteni.
Az a) és b) pontban említett rendezvénytípusoknak megvan a szerepe az egyéni magatartásként és a társadalmi folyamatként magvalósuló a szabad kommunikáció kiteljesedésében: megteremtik a vita lehetőségét, helyet adnak a különböző véleménynek, jónak és károsnak, kellemesnek és sértőnek egyaránt, amelynek jelentősége abban ragadható meg, hogy maga a vélemény minősítése is e folyamat terméke. Könnyen belátható, hogy akadhatnak olyan esetek, amikor egy gyülekezés késlekedése éppen az egész gyülekezés értelmét vehetné el. (Így, ha a különböző vélemények megjelenése között napok telnek el, bizonyosan sérül társadalmi folyamatként is jellemezhető véleménynyilvánítási szabadság.)
A vizsgált esetben is felmerült, hogy a rendőrség – különösen pedig a helyszínen intézkedő rendőr – miként tudja megállapítani, hogy az adott rendezvény melyik fenti kategóriába sorolható. Annak megállapítása, hogy a rendezvényt a szervező határidőben bejelentette-e, vagy azt a Rendőrség megtiltotta-e, természetesen nem okozhat nehézséget. 
a)	Ha egy csoportosulással18 kapcsolatban felmerül, hogy résztvevői a gyülekezési jog körébe vonható magatartást folytatnak-e, első lépésként azt kell vizsgálni, hogy van-e bármilyen kommunikációs jogi jellege a tevékenységüknek. Ez az eset körülményeiből – így különösen a transzparensek létéből, a szónoklatok elhangzásának, vagy éppen a sajtó jelenlétének tényéből – általában könnyűszerrel megállapítható a kommunikációs jogi jelleg. (Ennek hiányában bizonyosan nem lehet a gyülekezési jog körébe vonni a csoportosulás tevékenységét.) Amennyiben a kommunikációs jogi jelleg tetten érhető, az jellemzően 
i.	sajtótájékoztató,
ii.	kulturális rendezvény,
iii.	választási gyűlés, vagy
iv.	gyülekezés lehet.
ad i) A sajtótájékoztató – bár az ilyen esetekben közterületen zajlik –, már csak azért sem tartozhat a Gytv. hatálya alá, mert – szemben annak 2. § (2) bekezdésével – a rendezvény résztvevői nem a közösen kialakított álláspontjukat hozzák az érdekeltek tudomására, hanem újságíróként éppen a sajtótájékoztatót tartó(k) álláspontját mutatják be. Maga a sajtótájékoztató a véleménynyilvánítási szabadság által védett (azonban a gyülekezési jog hatálya alá nem tartozó), elengedhetetlen része van a kommunikációs társadalmi folyamatban.
ad ii) Bár a művészi kifejezés, a művészeti élet szabadsága ugyancsak a kommunikációs jogok közé tartozik, a kulturális rendezvényekre a Gytv. 3. § c) pontja alapján nem terjed ki a törvény hatálya19. Ilyen esetben azonban szükséges lehet a közterület-használat jogszerűségét igazolni.
ad iii) Figyelemmel arra, hogy a választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény (a továbbiakban: Ve.) hatálya alá tartozó gyűléseket a Gytv. 3. § a) pontja kivonja a törvény hatálya alól, a bejelentési kötelezettség sem érvényesül. Ki kell azonban emelni – és ennek az országban gyakorlatilag kisebb-nagyobb rendszerességgel zajló időközi választások miatt van különös jelentősége – választási gyűlés szervezője esetén bizonyosan szűkebb a rendezvény szervezőinek köre. A Ve. hatálya alá tartozó választási gyűlést, mint a választási kampány egyik elemét ugyanis jelölt, vagy jelölőszervezet szervezhet. A választási kampány Ve. 40. § (1) bekezdésében maghatározott fogalma alapján a választási gyűlés megtartása a választás kitűzését megelőzően, valamint a szavazást megelőző nap 0 órát követően kizárt20. A feltételek konjunktívak: a törvényszövegből kitűnik, hogy a választás estéjén tartott, jelölőszervezetek által szervezett közterületi rendezvények nem vonhatóak e körbe, míg a nem a jelöltek, vagy jelölőszervezetek által szervezett közterületi összejövetelek abban az esetben sem tekinthetőek választási gyűlésnek, ha azokat kampányidőszakban tartják.
b)	Amennyiben az előző szempontok szerint az összejövetel a Gytv. hatálya alá tartozik, a Rendőrség elsősorban a külső szemlélő által is megállapítható jegyek – objektív ismérvek – alapján sorolhatja kategóriába az egyes rendezvényeket. Ha a bejelentésre nem, vagy késedelmesen, a törvényi határidőn belül került sor, a következőket kell figyelembe venni:
i.	van-e olyan hirtelen bekövetkezett esemény, amelyre a rendezvény reagál?
ii.	az említett eseményről való széleskörű tudomásszerzésétől mennyi idő telt el?
iii.	a résztvevőket bármilyen módon „toborozták”-e a rendezvényre?
iv.	van-e belső struktúrája a rendezvénynek?
ad i) E kérdés vizsgálata során azt kell áttekinteni, hogy a rendezvény apropójául szolgáló, váratlan esemény valóban alkalmas-e arra, hogy gyors és tömeges reakciókat váltson ki, amely egy, a Gytv. hatálya alá tartozó rendezvényben manifesztálódik. Amennyiben van ilyen esemény, az az alábbiak szerint indoka lehet egy spontán, vagy gyors reagálású gyülekezésnek.
ad ii) Nagy körültekintést igényel annak vizsgálata, hogy mikor vált közismertté, a gyülekezés indokául szolgáló esemény. Lényeges szempont, hogy nem azt kell értékelni, hogy egyik vagy másik esemény ténylegesen mikor zajlott, hanem azt, hogy erről a nagyközönség mikor értesült, mikor fejtette ki ténylegesen a hatását. Meg kell említeni azt az esetet is, amikor az összejövetel, tüntetés indokául nem egy már megtörtént esemény szolgál, hanem egy olyan rendezvény, amellyel a gyülekezés időben párhuzamosan zajlik, azonban e rendezvény ténye bármilyen okból nem volt korábban általánosan ismert. Amennyiben a gyülekezési jog hatálya alá tartozó rendezvény indokául szolgáló esemény és a rendezvény között több mint három nap már eltelt, kizárt, hogy az spontán, vagy gyors reagálású gyülekezés legyen.
A békés gyülekezéshez való jog gyakorlásának fent vázolt belső logikai rendszeréből következik, hogy rendkívül kivételesnek minősül az az eset, amikor egy rendezvény résztvevői – annak feloszlását, vagy feloszlatását rövid időn belül követően – spontán, vagy gyors reagálású gyülekezést folytatnak. Kizárólag olyan esetben lesz az újabb rendezvény spontán, vagy gyorsreagálású, ha arra az a korábbi rendezvénytől (ideértve annak feloszlását, vagy feloszlatását is) teljesen független esemény szolgáltat indokot. Ebből következően a rendezvény – szervező, vagy rendőrség általi – feloszlatását követően összeverődő, a szervező döntését, vagy a rendőri intézkedést sérelmező csoportok nem tekinthetőek új rendezvénynek. Ellenkező esetben ugyanis az új „spontán gyűlés” létjogosultságának elismerése könnyen a szervező (Gytv.-ben meghatározott) felelősségének egyfajta eliminálásához vezetne.
ad iii) A spontán gyűlés fogalmi eleme, hogy annak résztvevői az előbbiek szerinti váratlan eseményt követően rövid időn belül, nem szervezetten megjelennek egy olyan helyszínen, amely valamilyen módon köthető a gyülekezést kiváltó eseményhez. Amennyiben a rendezvényre való megjelenésre nagy nyilvánosság előtt (így különösen internetes honlapon, sajtótermékben, műsorszolgáltatóban) hívják fel a résztvevőket bizonyosan, ha pedig e-mailen, SMS-ben, telefonon, szórólapon hívják őket valószínűleg szervezettnek kell tekinteni a megjelenést. Fel kell hívni a figyelmet ugyanakkor arra is, hogy ez utóbbiak esetében bizonyítási nehézségek merülnek fel, ugyanis a szükséges intézkedések megtételéig az ilyen módszerrel történő felhívások ismeretlenek maradhatnak. Ugyancsak kizárt azonban a spontán demonstráció, ha a rendezvényre a résztvevők szállítása tömegesen, szervezetten történik.
ad iv) Annak megítélése, hogy a rendezvénynek van-e belső struktúrája (szervezője, rendezői), különös gondosságot igényel. Erre utalhat, ha pl. színpadot állítanak fel, hang-, illetve fénytechnikát üzemelnek be, vagy éppen, ha a rendezvénynek napirendje van, azt ugyanis a szervező határozza meg. A napirend létére a hangosítást, vagy színpadot egymás után igénybevevő szónokok felszólalása alapján is alappal lehet következtetni.
Ilyen esetekben elsősorban azt kell szervezőnek tekinteni, aki – bejelentés hiányában – kifejezetten erre irányuló nyilatkozatot tesz. Az eset összes körülményeinek értékeléses során ennek hiányában is szervezőnek kell tekinteni, akinek a napirend meghatározására, a színpad- és hangtechnika használatára alapvető befolyása van, illetve aki harmadik személyekkel szemben a rendezvényt (vagy annak résztvevőit) képviseli. Összegezve és egyszerűen fogalmazva: aki szervezőként viselkedik.
A tényállás tisztázása során indokolt a „szervezőnek látszó személyt” e minőségéről nyilatkoztatni, a szervező gyülekezési törvény által meghatározott terhelő felelősségre történő kitanítással együttesen. A nyilatkozat azonban ilyen esetekben is csak egy a bizonyítási eszközök közül, a Rendőrségnek a tényállást a bizonyítékok összességének mérlegelését követően kell megállapítania.
A fentiek alapján a Kossuth téri rendezvény nem flash mob volt, hanem a Gytv. hatálya alá tartozott. Ebből pedig az is következik, hogy a szabálysértésekről, a szabálysértési eljárásról és a szabálysértési nyilvántartási rendszerről szóló 2012. évi II. törvény 169. §-ban szabályozott rendzavarás szabálysértés az (1) bekezdés c) pontjában leírt elkövetési magatartással (arc eltakarása) megvalósítható volt. Így a rendőrség az arcok elfedésének megszüntetésére szóló felszólítása nem okozott alapvető joggal összefüggő visszásságot. Meg kívánom jegyezni, hogy a rendőrség azt is helyesen mérlegelte, hogy több személy szabálysértése nem alapozta meg a rendezvény feloszlatását, továbbá, hogy a szabálysértések abbahagyására irányuló felszólítás is megfelelően hatékony eszköz lesz. 
A rendőrség tehát valamennyi közterületi rendezvényt megfelelően minősítette gyülekezésnek, illetve állami rendezvénynek, ezzel összefüggésben alapvető joggal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem tártam fel.

C.)	A rendezvények biztosításáról
A tömegkezelés alapvetően rendőrszakmai kérdés, s mint ilyen kizárólag annyiban lehet ombudsmani vizsgálat tárgya, hogy az alapvető jogok gyakorlására milyen hatással volt. Így önmagában és összességében az intézkedések szakszerűsége egy ombudsmani vizsgálat során nem kerülhet vizsgálatra. Eljárásom során azonban minden esetben vizsgálom, hogy az adott rendőri intézkedés – legyen mégoly szakszerű, vagy akár jogszerű – az alapjog-gyakorlást mennyiben segítette elő.
Önmagában az a tény, hogy a rendőrségnek a hatályos jogszabályok alapján valamilyen intézkedés megtételére jogi lehetősége (általános felhatalmazása) van, semmi esetre sem jelenti azt, hogy a megfelelő rendelkezés alapján elrendelt intézkedés alkotmányosságát (arányosságát), az alapjogok érvényesülése szempontjából ne lehetne és kellene megvizsgálni. A jogszabályi felhatalmazás megléte – mint a jogállami hatalomgyakorlás alapvető ismérve – tehát elengedhetetlenül szükséges, de nem elégséges feltétel az alkotmányosság szempontjából. Fokozottan igaz ez akkor, amikor a rendőrségi intézkedés szabadságjogok gyakorlását érintheti.
A rendőrség az LMBTQ-menetet – szemben a korábbi évek gyakorlatával – nem hagyományos, ún. magas profilú tömegkezeléssel biztosította, hanem egyszerre és differenciáltan alkalmazott hagyományos és ún. alacsony profilú megoldásokat. A 2011. évi LMBT-menettel kapcsolatos jelentésemben a következőkre mutattam rá:
„Külföldön a rendőrségek a tömegkezelés középpontjába a nem hagyományos eszközöket állítják, stratégiájuk és taktikájuk kialakítása során a legfrissebb társadalomtudományi kutatások eredményeire támaszkodnak, melyek alapján a tudásalapú tömegkezelés legfontosabb elemei az oktatás, a facilitáció,21 a kommunikáció, és a differenciálás.
Elengedhetetlen, hogy azok a rendőrök, akik tömegrendezvényeket biztosítanak, megismerjék az egyes – különböző társadalmi identitású – csoportokat, és megértsék azok értékeit, céljait, belső normáit, más csoportokhoz való viszonyukat, lehetséges interakcióikat, számukra szimbolikus jelentőségű helyeket, időpontokat, eseményeket, esetleg tárgyakat.A bűnügyi információk alapján – hazánkban is – egyre többet lehet tudni az egyes „főkolomposokról”, arról, hogy részt vesznek-e az adott eseményen, és terveznek-e esetleg valamit. Nem világos azonban, hogy miként tudnak ezek a személyek gyújtó hatást gyakorolni a tömegre. Elengedhetetlen a társadalmi identitások megértése az adott tömegen belül, meg kell tudni, hogy melyek a csoport céljai, miként kívánja ezeket elérni, milyen rendőri intézkedések azok, amelyek ellenszenvet, esetleg erőszakot váltanak ki belőle. Ezért például a Metropolitan Police a felderítés során legalább akkora hangsúlyt fektet a csoport-identitások feltérképezésére, mint a hangadók előzetes azonosítására. 
Komoly kétségeim vannak, hogy a rendőrség tömegkezeléssel foglalkozó tagjai, illetve az ilyen egységek vezetői mennyire ismerik az egyes csoportokat, különösen pedig azok rendőrséghez és más csoportokhoz való viszonyát. Így pl. az LMBT-menetben résztvevő, konfliktuskerülőnek nem nevezhető külföldi antifasiszta-csoportok zászlaját a rendőrség csak a felvonulás végére azonosította, így az is bizonyos, hogy a csoport részvételére vonatkozó előzetes információval sem rendelkezhetett.
A tömeggel szemben általában, de különösen olyan esetekben, amikor valamilyen konfrontáció figyelhető meg, a rendőrségi fellépés abból az előkérdésből indul ki, hogy miként akadályozható meg, hogy  a tömeg azt tegye, amit tenni akar. Meglehet – és a tapasztalatok ezt mutatják –, hogy hatékonyabb, ha a tömeget a cél elérésében nem megakadályozni, hanem facilitálni törekszik a rendőrség. A facilitációnak pedig a rendezvény minden szakaszában át kell hatnia a rendőrség munkáját. Így egy tüntetés előkészítése során azonosítani tudja a tömeg tagjainak a legitim célját, egyúttal pedig átgondolható, hogyan lehet a legjobban megszervezni a biztosítást annak érdekében, hogy azok teljesülhessenek. Ha pedig a szervezők valamely kérésének mégsem lehet eleget tenni, nem elegendő egyszerűen azt elutasítani, hanem a negatív válasz helyett pozitív és kreatív hozzáállással segíteni kell célok megvalósulását. Amennyiben viszont a rendezvény erőszakossá válása vagy ennek veszélye arra kényszeríti a rendőrséget, hogy korlátozza az a tömeget, különösen fontos, hogy egyértelműen jelezzék, miért volt szükség ezekre, és melyek lehetnek az alternatív eszközök, amelyek révén legitim célok mégis teljesülhessenek.
Amikor elérhető közelségbe kerül a rendezvény békés jellegének elvesztése, jön el az a pont, amely egyértelműen jelzi, hogy a rendőrség támogatja ugyan a rendezvény szervezőjét legitim céljának elérésében, azonban az erőszak éppen ezt veszélyezteti, így világossá tehető az eszkaláció és deeszkaláció közötti különbség. Ennek előfeltétele azonban, hogy a rendőrség ne pusztán facilitáljon, hanem hogy ezt a törekvését az adott tömeg is lássa.”
A 2012. évi helyszíni tapasztalatok alapján a rendőrség láthatóan törekedett arra, hogy a fenti szempontrendszernek alapvetően megfelelő módszerekkel biztosítsa a rendezvényeket. Így differenciált módon kezelte a különböző kockázatot jelentő tömegeket, évek óta először nem testpáncélt és sisakot viselő csapaterő fogta közre négy oldalról az LMBTQ-menetet, hanem bevetési öltözetben lévő egységek kísérték a menet elején és végén a felvonulókat. Emellett a rendőrség a korábbi évekhez képest részben új taktikai megoldásokkal tett eleget intézményvédelmi kötelezettségéből fakadó feladatának, amelynek köszönhetően kevesebb erővel, rövidebb ideig tartó – így valamivel kisebb korlátozást jelentő – területlezárásokkal biztosította a rendezvényt. Hangsúlyozni szeretném, hogy a rendőrség sokkal pontosabb ismeretekkel rendelkezett a különböző rendezvények résztvevőinek céljairól, e tudás alapján pedig hatékonyan és differenciált módon léphetett fel. 
A Kossuth téri, be nem jelentett rendezvény biztosításával kapcsolatban a következőkre hívom fel a figyelmet:
Az ott összegyűlt személyek magatartásából, az általuk skandált szövegekből kitűnt, hogy nem pusztán nem értenek egyet az LMBTQ-menet célkitűzésével, hanem kifejezetten azzal ellentétes érzelműek, ráadásul nem riadnának vissza a felvonulás megzavarásától. Az OBH 3262/2008. számú jelentésemben részletesen bemutattam a gyülekezési jog biztosításával az államot – az állami szerveket, ideértve a rendőrséget is – terhelő feladatokat. Álláspontom szerint az Alaptörvény I. cikk (1) bekezdése szerint az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait tiszteletben kell tartani. Védelmük az állam elsőrendű kötelezettsége. E rendelkezés az alapjogok érvényesülésére egy negatív és egy pozitív állami magatartást is előír. Egyfelől az alapjogok „tiszteletben tartása” – külön meghatározott címzett hiányában mindenkitől, állami szervtől, természetes és jogi személyektől egyaránt – tartózkodást követel; ugyanakkor az alapjogok „védelme” aktív állami magatartást is feltétez. Így az alaptörvény – valamennyi alapjogra irányadóan – kimondja, hogy az alapjogoknak van egy alanyi (az adott alapjoggal való élés lehetősége, amelyet mindenki köteles tiszteletben tartani) és van egy objektív intézményvédelmi oldala, amely a jogok védelmével, illetve érvényesülésével összefüggő állami kötelezettségekben érhető tetten. 
Az Alaptörvény rendelkezéseinek nagyobb részében az állam adott alapjog védelmére és érvényesülésére vonatkozó konkrét kötelezettsége – szemben az Alkotmány 62. § (1) bekezdésével, a normaszövegben – nem jelenik meg. Gyakorlatilag ezt pótolja az Alaptörvény I. cikk (1) bekezdésének az alapjogok védelmét az állam általános kötelezettségévé tevő fordulata. 
„Az állam kötelessége az alapvető jogok »tiszteletben tartására és védelmére« a szubjektív alapjogokkal kapcsolatban nem merül ki abban, hogy tartózkodnia kell megsértésüktől, hanem magában foglalja azt is, hogy gondoskodnia kell az érvényesülésükhöz szükséges feltételekről. Az emberek természetszerűen egyéni szabadságuk és személyes igényeik szempontjából gyakorolják alapjogaikat. Az államnak viszont arra van szüksége garanciális feladata ellátásához, hogy az egyes alanyi alapjogok biztosítása mellett az azokkal kapcsolatos értékeket és élethelyzeteket önmagukban is, azaz ne csupán az egyes egyedi igényekhez kapcsolódóan védje, s a többi alapjoggal összefüggésben kezelje. Az állam számára az alapjogok védelme csupán része az egész alkotmányos rend fenntartásának és működtetésének. Ezért az állam úgy alakítja ki az egyes alapjogok megvalósításához szükséges jogszabályi és szervezeti feltételeket, hogy mind a többi alapjoggal kapcsolatos, mind pedig egyéb alkotmányos feladataira is tekintettel legyen; az egyes jogoknak az egész rend szempontjából legkedvezőbb érvényesülését teszi lehetővé, s mindezzel az alapjogok összhangját is előmozdítja. Az alapjog jogosultja, illetve az állam különböző szempontjai és feladatai miatt az alapjog alanyi jogi, illetve objektív oldala nem feltétlenül fedi egymást. Az állam – általános és objektív szempontjaiból következően – a szubjektív alapjog által védett körön túlmenően is meghatározhatja ugyanazon alapjog objektív, intézményes védelmi körét. Ez a helyzet például akkor, ha egy szabadságjog egyéni gyakorlása nem látszik veszélyeztetettnek, az esetek összességében azonban az alapjog által garantált szabadság vagy életviszony intézménye kerül veszélybe.22”
Az Alaptörvény I. cikk (1) bekezdéséből eredő intézményvédelmi kötelezettség egy összetett követelményrendszert támaszt az állammal szemben az alapjogok érvényesülésére. Magában foglalja ez a szabályozási kötelezettséget (a szervezeti és eljárási biztosítékok megteremtését), adott esetben az anyagi támogatási kötelezettséget, a meglévő vagy az alapjog-érvényesülés szempontjából az Alaptörvény által megkívánt intézményes formák védelmét (s egyben tartózkodást a működés tartalmi befolyásolásától), része e követelménynek azon fórumok védelme, ahol az alapjogsérelem orvosolható, de az államnak általában is kötelezettsége az alapjogi rendszer egészének (mint értékrendszernek) a védelme. Ki kell emelni azt, hogy az objektív alapjogvédelmi kötelezettség eleve feltételezi a szubjektív jog meglétét, tipikusan nem keletkeztet az egyén oldalán alanyi jogokat, így az egyén részéről közvetlenül nem is kényszeríthető ki.
Az állam alapjogvédelmi kötelezettsége szélesebb, mint az „érvényesülés lehetővé tétele”, az adott alapjogot általában, absztrakt módon, mint értéket is védelem alá kell helyeznie. Elviekben minden alapjognak – mint alkotmányos „értékhordozónak” – létezik intézményes oldala, de a leginkább kiemelt, védett értékek közé tartozik az emberi élet és méltóság, a vélemények pluralizmusa, vagy éppen a lelkiismeret szabadsága. Az pedig az adott alapjog jellegéből, természetéből következik, hogy a gyakorlásának biztosításához milyen jellegű és mértékű állami kötelezettségek teljesítése szükségeltetik.
Mindebből az is következik, hogy a rendőrség fellépésére mások (az LMBTQ-menet résztvevői) gyülekezési jogának biztosítása érdekében volt szükség.
Másfelől e tömeggel szemben differenciált módszereket alkalmazott a rendőrség. Így a hagyományos magas profilú megoldások mint az oszlató-sorfal, vagy éppen az erők felsorakoztatása mellett a rendőrség helyesen mérlegelte, hogy a rendzavarás szabálysértését elkövető néhány személy elfogása – annak ellenére, hogy annak jogalapja is kézenfekvő volt – helyett a szabálysértés abbahagyására, és a maszkok levételére szólította fel a helyszínen tartózkodókat23. Ezzel szemben pl. a tiltott önkényuralmi jelképet viselő személy elfogása kézzelfogható közelségbe hozta a konfliktus eszkalációját, amire azonban végül nem került sor, és a rendezvény – több kisebb összecsapás ellenére – békés jellegét nem veszítette el. 
Kiemelendő, hogy – és ez ugyancsak jelentős előrelépés a korábbi közömbös hozzáálláshoz képest – a rendőrség a rendezvények szervezőit a jogszabályi kereteken belül törekedett segíteni a békés rendezvény lebonyolításában. 
Mindezek alapján megállapítottam, hogy a rendőrség a rendezvények biztosítása során korábbi kezdeményezéseimet teljesítette.

D.)	A rendbiztosok tevékenységéről
Ugyan a C.) pontban már kitértem a rendőrség, a szervezővel, a rendezvény résztvevőivel és a tágabb nyilvánossággal folytatott kommunikációjára, indokolt volt a rendőrség rendbiztosok útján kifejtett kommunikációs tevékenységének vizsgálatára is.
Munkatársaim több esetben is figyelemmel kísérték, hogy a rendbiztosok miként veszik fel, és miként tartják a kapcsolatot a szervezőkkel, illetve képviselőikkel. E tekintetben is több szembetűnő változást tapasztalható. Bár a 15/1990. BM. rendelet lehetővé teszi, egy rendezvény esetében sem a biztosítás parancsnokát jelölte ki a rendőrség rendbiztossá. Ez azért fontos, mert a biztosítás parancsnoka, valamint a rendbiztos feladata nem pusztán eltérő, de esetenként akár egymást kizáró24 is lehet. A 2012. július 7-i rendezvényeken ezzel szemben azt tapasztalták munkatársaim, hogy a rendbiztosok törekedtek arra, hogy 
-	a rendőrség és a tiltakozók közötti kompromisszumok és megállapodások létrejöttének elősegítsék – még ha ez nem is sikerült minden esetben teljeskörűen25. (A rendőrség érdeke, hogy a legjobb taktikai feltételeket érje el, és a tiltakozók érdeke, hogy a céljaik eléréséhez a lehető legjobb feltételeket érjék el.) 
-	megmagyarázzák a rendőrség szempontjait a tüntetőknek, és a tüntetők szempontjait a rendőrségnek azért, hogy közöttük létrejöhessen a kölcsönös megértés és ne sztereotípiák határozzák meg a másikhoz fűződő viszonyt. 
-	a tüntetők és a parancsnokok közötti kapcsolatként működjenek, biztosítva közöttük az információcserét.
Megállapítottam, hogy a rendőrség a kommunikációt stratégiai elvként alkalmazta, ezzel elősegítve a békés gyülekezéshez való jog gyakorlását. A rendőrségtől kapott tájékoztatás alapján azonban azt is megállapítottam, hogy a BRFK Rendbiztosi Alcsoportja az állománytáblában szereplőhöz képest, jelentős létszámhiánnyal küzd. 
Felhívom a figyelmet arra, hogy jelenleg a négy rendbiztos ebből fakadóan jelentősen túlterhelt, emellett ha egy időben kettőnél rendezvény van Budapesten, könnyen kapacitáshiány alakulhat ki. Ez pedig magában hordozza a békés gyülekezéshez való joggal összefüggő visszásság közvetlen veszélyét.

Intézkedésem
A jelentésemben feltárt, alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságok orvoslása, jövőbeni megszüntetése és megelőzése érdekében, az Ajbt. 31. §-a alapján felkérem az országos rendőrfőkapitányt, tegye meg a szükségesnek tartott intézkedéseket annak érdekében, hogy a BRFK Rendbiztosi Alcsoportjának létszámát feltöltsék, valamint hívja fel valamennyi rendőri szerv figyelmét arra, hogy tartózkodjanak az olyan tartalmú kommunikációtól, amely alkalmas arra, hogy az állampolgárokat alapvető jogaik gyakorlása során megtévessze.

Budapest, 2012. július 27.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Lábjegyzet
1 OBH 3262/2008.
2 AJB 6021/2009.
3 AJB-871/2011.
4 A 2009. évi rendezvénnyel kapcsolatban AJB 4721/2009. számon folytattam vizsgálatot.
5 Vö. 55/2001. (XI. 29.) AB határozat.
6 Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa az OBH 2058/2008; OBH 2624/2009 sz. jelentésekben hosszasan érvelt ezen álláspont mellett. [Nincs befejezve!]
7 Hasonlóan határozza meg az EBESZ és a Velencei Bizottság is a gyülekezés fogalmát. Ld. OSCE/ODIHR, Guidelines on Freedom of Peaceful Assembly. Second Edition (Warsaw: ODIHR, 2010), 15.
8 Így egy cserkészcsapat rendszeres városi számháborúja, vagy utcai igehirdetések, esetleg választási kampányrendezvények.
9 A BRFK 2008. március 15-én ilyenként kezelte az állami-, önkormányzati-, sőt egyes kulturális rendezvényeket is.
10 Korábban ilyen volt a budapesti Critical Mass nevű kerékpáros rendezvény.
11 Nem mellőzhetem megjegyezni, hogy önmagában annak is lehet kommunikációs jogi jellege vagy üzenete, ha egy egyesület tagjai formaruhában, jelentős számban „várakoznak” az éppen az egyesületük feloszlatását tárgyaló bíróság épülete előtt. Kérdésként vethető fel, hogy például egy – a tájékoztatásban megjelöltnél – nagyságrendekkel nagyobb, akár tizenötezer fős, de „nem demonstratív jelleggel” várakozó tömeg megjelenése, összeverődése milyen következményekkel járhatott volna. A bíróság előtti „várakozással” szembeni rendőrségi fellépésre, annak esetleges feloszlatására a Rendőrség a Gytv. alapján – mivel nem annak hatálya alá tartozóként „könyvelték el” – nem lett volna jogi lehetősége. A jelenlévők pedig alappal hivatkozhattak volna arra, hogy ők egy szabályosan bejelentett, a Gytv. hatálya alá tartozó rendezvényen vesznek részt. 
12 OBH 3765/2008 sz. jelentés.
13 Application no. 8191/78, Commission decision of 10 October 1979
14 Communication No. 412/1990, U.N. Doc. CCPR/C/50/D/412/1990 (1994).
15 Oya Ataman v. Turkey (Application no. 74552/01, Judgment of 5 December 2006)
16 Ilyen volt legutóbb a Hatvannégy Vármegye Ifjúsági Mozgalom által 2008. november 3. estéjére a Szlovák Köztársaság budapesti nagykövetsége elé szervezett rendezvénye.
17 A smart mob (értelmes csődület) lényegében egy politikai kommunikációs céllal meghirdetett flash mob, közéleti témákra vonatkozó figyelemfelkeltés, tiltakozás. Az egyik leghíresebb smart mob 2006 tavaszán Minszkben zajlott: a város egyik terén több száz fiatal a diktatúra hivatalos pártlapját olvasta feltűnően, majd egy jelre mindegyikük széles mozdulattal széttépte a lapot, kidobta a kukába, és már el is tűnt a sarkon. A smart mobról bővebben angolul lásd: Howard Rheingold: Smart Mobs: The Next Social Revolution. Perseus, 2003.
18 Igaz ugyan, hogy a Gytv. nem határoz meg olyan létszámot, amely alatt a polgárok kollektív véleménynyilvánítása nem minősülne gyülekezésnek. Jogalkalmazási szempontból az Rtv. alapján három – egységes akarat-elhatározással fellépő – személy, már csoportosulásnak számít, tíz fő felett pedig tömegről van szó, amellyel szemben akár tömegoszlatásra is sor kerülhet. 
19 A Gytv. hatálya alól kivett többi esetet általában könnyebb felismerni: a sportrendezvények, és a családi eseményekkel kapcsolatos rendezvények jellemzően nélkülözik a kommunikációs jelleget. A törvényesen elismert egyházak és vallásfelekezetek területén szervezett vallási szertartások, rendezvények és a körmenetek a szabad vallásgyakorlás részeként bírnak egyfajta kommunikációs jelleggel, e rendezvények felismerése azonban általában nem igényel különleges ismereteket.
20 40. § (1) A választási kampány a választás kitűzésétől a szavazást megelőző nap 0 óráig tart.
21 A facilitáció francia eredetű, a társadalomtudományban mára ebben a formában elfogadottá vált kifejezés, eredeti jelentése valaminek a megkönnyítése, (elő)segítése. Jelen esetben a rendőrségnek azt kell elősegítenie, hogy az adott rendezvény a legális célját elérhesse.
22 64/1991. (XII. 17.) AB határozat, ABH 1991, 297, 302-303.
23 Hasonlóan a rendvédelmi szakszervezetek 2011. tavaszi-nyári tüntetésein alkalmazott taktikához, amikor számos tűzoltó bontóbaltával jelent meg a demonstráción, amikor a rendőrség azzal, hogy a kötelező törvényi rendelkezés ellenére nem oszlatta fel a rendezvényt, illetve nem választotta le arról a felfegyverkezve megjelenő személyeket, hanem az alapjog gyakorlását elősegítő, és megnyugtató választ adott egy igen súlyos kockázatra: a szervezőkkel együttműködve elérte a bontóbalták levételét. Ez, illetve a hasonló alapjog-barát tömegkezelési megoldások elősegítik a gyülekezési jog gyakorlását, emellett pedig hatásukat tekintve kifejezetten alkalmasak a rendezvény békés jellegének fenntartására
24 pl. az egységek irányítása és a szervezővel való kapcsolattartás
25 A sajtóban jelentek meg hírek egy molinóval kapcsolatosan, amelyet a menetben résztvevő egyik csoport kamionjára kívántak volna kihelyezni, amelyet azonban a rendbiztos a rendezvény biztonsága szempontjából kockázatosnak ítélt meg. A molinót végül nem helyezték ki, ennek körülményeivel összefüggésben ellentmondásos információkat kaptam. Tény azonban, hogy a rendezvény szervezői tudomásom szerint nem fogalmaztak meg hivatalos formában kifogást vagy panaszt az ezzel összefüggő rendőri fellépés tárgyában. A konkrét körülményektől eltekintve, elvi szinten kijelenthető azonban, hogy a rendőrség feladata, hogy biztosítsa a rendezvényen résztvevők békés gyülekezéshez való jogának gyakorlását. Amennyiben megítélése szerint ez veszélybe kerül, mérlegel, és az alapjogok korlátozására irányadó szükségességi arányossági tesz alapján hozza meg döntését a rendelkezésére álló valamennyi információ alapján. Nem lehet azonban túlhangsúlyozni a tájékoztatás, a kommunikáció szerepét az ilyen jellegű helyzetek konszenzusos megoldása érdekében.