Az alapvető jogok biztosának
Jelentése
az AJB-4300/2012 számú ügyben

Előadó: dr. Fórika László
A vizsgálat indítása
A Magyarországon élő nemzetiségek jogainak védelmét ellátó helyettes országgyűlési biztos sajtóhíradásból szerzett tudomása szerint, a Lenkei Tanoda többször is kérte, hogy a délutáni egy-két órás fejlesztő foglalkozásokat az önkormányzat kultúrtermében tarthassa meg, amit időnként a képviselő-testület üléseinek, ill. alkalmi termékbemutatók tartására használnak. A kezdeményezést egy vállalkozó is támogatta, aki a településnek felajánlotta, hogy még a képzés megindulása előtt bevezetteti a vizet az épületbe és kialakít egy modern vizesblokkot is. A polgármester azonban elutasította a Tanoda többször megismételt kérelmét, amivel korlátozta a hátrányos, ill. halmozottan hátrányos helyzetű (zömmel cigány) gyermekek számára a Tanoda által felkínált ingyenes fejlesztés lehetőségét is.
A helyettes biztos jelzése alapján, a gyermekek védelemhez és gondoskodáshoz való, az Alaptörvény XVI. Cikkében megfogalmazott joga érvényesülésének a kivizsgálhatósága érdekében, az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (Ajbt.) 18. § (4) bekezdése szerint, hivatalból vizsgálatot indítottam. Másodlagos célom annak kimutatása volt, hogy az önkormányzati tulajdonnal való rendelkezés eljárása megfelel-e a jogszabályoknak.
A Lenkei Tanoda működési feltételeivel kapcsolatban – az Ajbt. 21. § (1) bekezdés a) pontja alapján – tájékoztatást kértem a település polgármesterétől, a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Kormányhivataltól pedig az önkormányzatot, mint tulajdonost megillető jogok gyakorlásának hatályos szabályairól kérdeztem. A Lenkei Tanoda vezetője számára lehetővé tettem, hogy a polgármester válaszlevelét megismerje, azzal kapcsolatban észrevételeket tegyen, ő azonban – a Tanoda érdekeire hivatkozással – a megismert nyilatkozatokat sem cáfolni, sem megerősíteni nem kívánta.
A tényállást a helyettes biztos vizsgálatot kezdeményező irata, ill. az önkormányzat és a Kormányhivatal megkeresésemre adott tájékoztatása alapján állapítottam meg.

Az érintett alapvető jogok és elvek
– A jogállamiságból levezethető jogbiztonsághoz való jog, rendeltetésszerű joggyakorlás követelménye: „Magyarország független, demokratikus jogállam.” [Alaptörvény B) cikk (1) bekezdés]
– Az alapvető jogok biztosításának kötelezettsége, a hátrányos megkülönböztetés tilalma: „Magyarország az alapvető jogokat mindenkinek bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, fogyatékosság, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül biztosítja.” [Alaptörvény XV. cikk]
– A gyermekek védelemhez és gondoskodáshoz való joga a közjog által korlátozott: „Minden gyermeknek joga van a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges védelemhez és gondoskodáshoz.” [Alaptörvény XVI. Cikk (1) bekezdés]
– A helyi önkormányzat tulajdonosi jogai: A helyi önkormányzat a helyi közügyek intézése körében törvény keretei között gyakorolja az önkormányzati tulajdon tekintetében a tulajdonost megillető jogokat. […] A helyi önkormányzatok tulajdona köztulajdon, amely feladataik ellátását szolgálja. [Alaptörvény 32. cikk (1) bekezdés e) pont, (6) bekezdés] A helyi önkormányzat feladat- és hatásköreit a képviselő-testület gyakorolja. [Alaptörvény 33. cikk (1) bekezdés] Az állam és a helyi önkormányzatok tulajdona nemzeti vagyon. A nemzeti vagyon kezelésének és védelmének célja a közérdek szolgálata, a közös szükségletek kielégítése és a természeti erőforrások megóvása, valamint a jövő nemzedékek szükségleteinek figyelembevétele. A nemzeti vagyon megőrzésének, védelmének és a nemzeti vagyonnal való felelős gazdálkodásnak a követelményeit sarkalatos törvény határozza meg. […] Nemzeti vagyon átruházására vagy hasznosítására vonatkozó szerződés csak olyan szervezettel köthető, amelynek tulajdonosi szerkezete, felépítése, valamint az átruházott vagy hasznosításra átengedett nemzeti vagyon kezelésére vonatkozó tevékenysége átlátható. [Alaptörvény 38. cikk (1) és (4) bekezdés]

Alkalmazott jogszabályok
– A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény (Ötv.)
– A gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. tv. (Gyvt.)
– Az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (Ajbtv.)
– A nemzeti vagyonról szóló 2011. évi CXCVI. törvény (Nvtv.)

A megállapított tényállás
Bódvalenke községnek jelenleg 210 lakosa van, ezek közül 84 kiskorú (számarányuk tehát 40%), 38 még nem jár iskolába. A tizennyolc éven aluliak többsége, ahogy a település lakossága néhány kivételtől eltekintve általában is, roma származású. A gyermekek magas létszáma ellenére sem óvoda, sem iskola nem működik a településen, de hiányoznak más infrastrukturális adottságok – orvos, posta és vasút – is, és nincs olyan munkalehetőség sem, amely az elsődleges munkaerőpiacon való elhelyezkedést biztosíthatná. A helyzet javítása érdekében 2009-ben P.E., budapesti szakfordító és filantróp Európában egyedülálló művészeti központ kialakítását tűzte ki célul. Magyar és külföldön élő cigány festőket kért fel arra, hogy a helyi lakóházak homlokzatára képeket fessenek, ezzel színesítve és idegenforgalmi célponttá téve a települést. Napjainkra mintegy húsz monumentális mű készült el tíz művész közreműködésével. A freskófalu különleges közösségi műalkotás, egyszerre turisztikai látványosság és egy közösség önkifejezési eszköze, amelyre számos közösségfejlesztő projekt is épült.
A freskóknak köszönhetően a falu idevonzott néhány civil kezdeményezést is, mások mellett így érkezett a településre E.N. is. A Waldorf-pedagógus eleinte – megfelelő közösségi tér hiányában – házról házra járt, hogy a gyerekeket a speciális módszerrel tanítsa. A munka szervezettebbé tétele érdekében az Add a Két Kezed Alapítvány létrehozta a „Lenkei Tanodát”, amely a freskófalu projektiroda egyik helyiségében kapott helyet, és megalakulása óta itt működik. Ez a lehetőség azonban gyakorlati és egészségügyi szempontból sem felel meg a gyermekek igényeinek, így a tanárnő többször is kezdeményezte, hogy a délutáni, egy-két órás foglalkozásokat az önkormányzat kultúrtermében tarthassa meg.
A polgármester nem cáfolt, így tényként kezelt nyilatkozata szerint polgármesterré választása előtt a Lenkei Tanoda 2011-ben 4-5 hónapig ingyenesen használta a művelődési termet. A helyiség további használatát – a helyiségben okozott károk miatt – ő tiltotta meg. A kultúrterem ismételt használatára vonatkozó szóbeli kérelmeket a polgármester szóban utasította el. Felajánlotta ugyanakkor egy másik önkormányzati ingatlan egyik helyiségének a használati lehetőségét; a Tanoda ezt nem fogadta el.
A helyiséghasználattal kapcsolatos egyszemélyi döntésekről a polgármester úgy nyilatkozott, hogy az megfelel a helyi gyakorlatnak: „Az önkormányzati szabályzatok a különféle helyiségek használatát, annak átengedését nem szabályozzák. A kialakult gyakorlat szerint a tartós és hosszabb időtartamú bérbeadást és a bérleti díjat a képviselőtestület határozza meg. Az átmeneti és ideiglenes használatot a polgármester engedélyezi.”
Bár a válaszból egyértelműen arra lehetett következtetni, hogy az önkormányzati vagyonról, ill. az önkormányzati tulajdon feletti rendelkezési jogról helyi rendelet nem született, a vonatkozó hatályos szabály tekintetében mégis megkerestem a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Kormányhivatalt. A kapott tájékoztatás szerint a kérdéskört önkormányzati rendelet szabályozza: Bódvalenke Községi Önkormányzatának a 4/2001 (III.6.) sz. önkormányzati rendelete az önkormányzat vagyonáról és a vagyongazdálkodás szabályairól. 

Megállapításaim
1. A hatáskör tekintetében
A feladat- és hatáskörömet, valamint ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságaimat az Ajbt. határozza meg. Az alapvető jogok biztosa – az Ajbt. 18. § (4) bekezdése alapján – a hatóságok tevékenysége során felmerült, az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében hivatalból eljárást folytathat. A hivatalból indított eljárás természetes személyek pontosan meg nem határozható, nagyobb csoportját érintő visszásság kivizsgálására vagy egy alapvető jog érvényesülésének átfogó vizsgálatára irányulhat.
Hatásköröm megállapíthatósága során a következőkre voltam figyelemmel:
– Az Ötv. 8. § (1) bekezdése alapján települési önkormányzati feladat a gyermek és ifjúsági feladatokról való gondoskodás.
– A Gyvt. 14. § (1) bekezdése gyermekvédelmi hatósági feladatként szabályozza a gyermekek veszélyeztetettségének a megelőzését. Ennek különösen nagy súlya van azon települések esetén, ahol semmilyen közművelődési és szervezett sport, ill. intézményes szabadidős szolgáltatás nem érhető el, és a lakosság nagy része hátrányos helyzetűnek minősül. 
– Az Ötv. 8. § (5) bekezdése szerint a települési önkormányzat a feladatai körében támogatja a lakosság önszerveződő közösségeinek a tevékenységét, együttműködik e közösségekkel. Az együttműködés számos területen lehetséges, a gyermekek napközbeni ellátása pl. (állami és) önkormányzati hatósági feladat, ami társadalmi szervezetekkel kötött megállapodás útján is ellátható. [Gyvt. 15. § (2) bekezdés b) pont, 17. § (1) bekezdés j) pont.] Egy tanoda által biztosított szolgáltatások is minősülhetnek (a 15/1998. (IV.30.) NM rendeletben szabályozott feltételekkel) alternatív napközbeni ellátásnak. [Gyvt. 41. § (3) bekezdés e) pont, 44/A. § b)]
– Az önkormányzatok vagyoni autonómiáját a közjog korlátozza. A tulajdon feletti rendelkezés körében is be kell tartani pl. (az Alkotmánybíróság által a jogállamiságból levezetett) rendeltetésszerű joggyakorlás követelményét, ill. figyelemmel kell lenni arra, hogy minden gyermeknek joga van a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges (intézményes) védelemhez és gondoskodáshoz. 
Az önkormányzati vagyonnal való rendelkezés, az adott esetben ingyenes használati jog biztosítása/megvonása ugyan nem hatósági tevékenység, de az előzőek alapján kimondható az is, hogy az önkormányzat magánjogi és közjogi státusza a vagyonnal való rendelkezés körében nem választható el egymástól mereven, mert az önkormányzati vagyon közjogi célokat szolgál, a vagyonnal való rendelkezést a közjog korlátozza.
A gyermekek napközbeni ellátását és a gyermekek megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges védelemhez való jogát, és az ezt érintő önkormányzati vagyonnal való rendelkezés körülményeit az ombudsman vizsgálhatja. Erre különösen akkor kerülhet sor, ha (ahogy az adott esetben is) egy településen a kiskorúak száma és aránya igen magas, és a település egyetlen, vagyonnal is rendelkező intézménye a helyi önkormányzat, a közművelődési és szabadidős tevékenységek hiánya pedig potenciális gyermekveszélyeztetési faktort jelent, miközben a gyermekek napközbeni ellátásának a megszervezése önkormányzati feladat.

2. Az alapvető jogok tekintetében
Az alapvető jogok biztosa egy adott társadalmi probléma mögött álló összefüggés-rendszer feltárása során objektív módon, kizárólag alapjogi érvek felsorakoztatásával és összevetésével tesz eleget az Alaptörvényben kapott mandátumának. Az ombudsman akkor jár el helyesen, ha következetesen, zsinórmértékként támaszkodik az Alkotmánybíróság alapvető jogállami garanciákkal és az alapjogok tartalmával kapcsolatos elvi megállapításaira.
Az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdése szerint Magyarország független, demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság több határozatában rámutatott, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. A jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is. Csakis formalizált eljárási szabályok megkövetelésével és betartásával működhetnek alkotmányosan a jogintézmények. Az alanyi jogok és kötelezettségek érvényesítésére szolgáló eljárási garanciák tehát a jogbiztonság alkotmányos elvéből következnek. Megfelelő eljárási garanciák nélkül működő eljárásban a jogbiztonság szenved sérelmet.” [9/1992. (I. 30.) AB. hat.]
A jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményének mind szabályozási szinten, mind a jogalkalmazó szervek mindennapi gyakorlatában érvényesülnie kell.
A jogállamiság kapcsán az Alkotmánybíróság 31/1998. (VI. 25.) AB határozatában rámutatott arra is, hogy a demokratikus jogállamokban – így hazánkban is – a joggal való visszaélés tilalma nem szorítkozik egyetlen jogágra, hanem e tilalom az egész jogrendszerben érvényre jut, így érvényesül a közjogban is, ahol e tilalom egyaránt irányadó a jogalkotó szervek, a jogalkalmazó szervek, illetőleg az ügyfelek magatartására.
Ennek alapján az önkormányzatok sem gyakorolhatják közjogi és magánjogi jogosultságaikat a jog rendeltetésével össze nem egyeztethető cél érdekében, ill. az önkormányzati alanyi jogok gyakorlása is csak akkor számíthat törvényi védelemre és elismerésre, ha az a jogosultság rendeltetésének, céljának megfelelően történik.
Minden gyermeknek joga van a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges védelemhez és gondoskodáshoz. Az alkotmánybíróság több határozata szerint e rendelkezések az állam intézményvédelmi kötelezettségét alapozzák meg, mely a legkülönbözőbb állami kötelezettség-teljesítésekben nyilvánul meg, és amelyek formája, módja, mértéke az alkotmányi rendelkezésből nem következik [731/B/1995. AB határozat, ABH 1995, 801, 807.; 79/1995. (XII. 21.) AB határozat, ABH 1995, 399, 405.; 429/B/2001. AB határozat, ABH 2005, 987, 991-992.; 666/B/2004. AB határozat, ABH 2006, 2061, 2063-2064.; 844/E/2005. AB határozat, ABH 2007, 2544, 2547.]. Az alkotmányos követelmény az, hogy az állam gondoskodása, segítése és védelme nem eshet a vonatkozó alkotmányi rendelkezésekben meghatározott minimális szint alá. (...) Alanyi jogok híján a jogalkotói szabadságnak az önkényesség tilalma szab határt.” (ABH 2007, 2544, 2547.)
A gyermekek védelemhez és gondoskodáshoz való joga tehát ugyan nem alanyi jog, de egyértelműen olyan kötelezettség, amelyet az állami és önkormányzati szervek megfelelő (a minimális szint fölötti) intézményes támogatási rendszer létrehozásával és működtetésével ellátni kötelesek.

3. Az ügy érdeme tekintetében
Az önkormányzati autonómia egyik eleme a vagyoni autonómia. Az önkormányzati vagyonnal való rendelkezés polgári jogi szabadságát a közjog – a közérdekű célok érvényesülése érdekében – korlátozza. Bódvalenke Önkormányzatának képviselő-testülete, ill. megfelelő felhatalmazottság esetén a polgármestere jogosult volt eldönteni, hogy kinek adja bérbe, használatba, stb. az önkormányzati tulajdon egyes elemeit, kivel és mikor szünteti meg a fennálló polgári jogi jogviszonyát, de mivel döntése gyermeki jogokat és önkormányzati hatósági feladatot is érintett, erre csak körültekintően és a vonatkozó eljárási szabályok betartása mellett kerülhetett volna sor. 
Vizsgálatom során több olyan kérdés felmerült, amire – a rendelkezésemre álló adatok egyoldalúsága miatt – nem lehet minden kétséget kizáró, egyértelmű választ adni:
– A kapott információkból kiderült, hogy a Lenkei Tanoda a korábbi polgármesterrel kötött szerződés alapján hónapokon keresztül használta az önkormányzat művelődési termét. Ezen viszonylag hosszú időszak alatt miért nem merült fel a rendeltetésszerű használattal együttjáró amortizációt meghaladó szintű kár keletkezése? 
– A korábbi polgármester által kötött szerződést miért szóban mondta fel az új polgármester?
– A helyi közérdeket szolgáló, önkormányzati feladatot is érintő jogviszony fenntartható lett volna-e jobb kommunikációval és a károk rendezésével?
– Ha a Lenkei Tanoda működésével együtt járó kár miatt a (gyermekek fejlődését szolgáló) használati jogviszonyt meg kellett szüntetni, az feltétlenül szükséges volt még azon az áron is, hogy ezáltal az önkormányzat elesett egy ingyenes értéknövelő beruházástól, akkor miért ajánlotta fel a polgármester egy másik önkormányzati helyiség használati lehetőségét? Az új körülmények között mi garantálta volna a rendeltetésszerű használatot?
Mivel ezek a kérdések nem válaszolhatóak meg az ellenérdekű felek álláspontjának az ütköztetésével, valamint amiatt, mert a jogviszonyra vonatkozó nyilatkozatok szóbeliek voltak, bár az ügyben felmerülhet a rendeltetésszerű joggyakorlás követelményének a sérelme, a Tanoda számára a kultúrterem használatától eltiltást követően felajánlott másik helyiségre is tekintettel, alapvető jogot érintő visszásság nem állapítható meg a használati jog megszüntetésével, ill. a jogviszony helyreállítását szolgáló szóbeli kérelmek elutasításával kapcsolatban. 
Az önkormányzat figyelmét nyomatékosan felhívom ugyanakkor arra, hogy az önkormányzati vagyonnal rendelkezés jogát sem az önkormányzat, sem a polgármester nem gyakorolhatja a helyben kialakult gyakorlat alapján, ill. a joggyakorlás helyi módja, a szóbeli engedélyezés /elutasítás/engedély-visszavonás sem jogszerű. 
Az önkormányzatnak a kérdéskört szabályozó helyi rendeletről sem volt tudomása, hiszen a polgármestertől azt a tájékoztatást kaptam, hogy „önkormányzati szabályzatok (az önkormányzati) helyiségek használatát, annak átengedését nem szabályozzák”.
Megjegyzem, hogy a kormányhivatal közvetítése útján megismert rendelet –Bódvalenke Községi Önkormányzatának a 4/2001 (III.6.) sz. önkormányzati rendelete az önkormányzat vagyonáról és a vagyongazdálkodás szabályairól – számos olyan szabályt tartalmaz, ami nem világos, nem egyértelmű, helyenként ellentmondásos. Ennek kifejtését azonban azért nem tartom szükségesnek, mert új rendelet megalkotására van szükség. A Nvtv. az önkormányzati vagyon kapcsán olyan új fogalmakat (és a rendelkezési joggal kapcsolatos korlátozásokat) vezet be, amelyek miatt a bódvalenkei vagyonrendeletet hatályon kívül kell helyezni, s új szabályt kell alkotni. 
A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény 1. § (6) bekezdés b) pontja szerint a helyi önkormányzat a törvény keretei között önkormányzati tulajdonával önállóan rendelkezik, e jog gyakorlását pedig az Nvtv. részletezi. 
A Nvtv. a helyi önkormányzat kizárólagos tulajdonában álló dolgokat – az Alaptörvény 38. cikke alapján – a nemzeti vagyonba tartozó1, (az üzleti vagyont leszámítva) korlátozottan forgalomképes2 vagy forgalomképtelen törzsvagyonnak minősíti. E törvény szerint a vagyon korlátozottan forgalomképes elemeit önkormányzati rendeletben kell felsorolni3, azokat hasznosítani pedig csak törvényben vagy a helyi önkormányzat rendeletében meghatározott feltételek szerint4, felelős módon és rendeltetésszerűen lehet5.
Az Nvt. a rendelkezési joggal kapcsolatos új korlátozásokat vezet be az átlátható szervezettel kapcsolatos szabályok megalkotásával6.
Mindebből következően megállapítom, hogy az önkormányzati vagyon használatával kapcsolatos, a hatályos jognak megfelelő szabályozás hiánya a nemzeti vagyonnak az Alaptörvényben szabályozott funkcióját, a közérdek szolgálatát veszélyezteti, ill. sérti a jogállamiságból levezethető jogbiztonság követelményét.

Intézkedéseim
A feltárt, alapvető jogokkal összefüggő visszásságok megszüntetése és jövőbeli elkerülése érdekében, 
1. az Ajbt. 37. §-ai alapján azzal a javaslattal fordulok Bódvalenke Község Önkormányzata Képviselő-testületéhez, hogy alkossa meg az Nvtv. szabályaival összhangban lévő önkormányzati vagyonnal kapcsolatos helyi rendeletet;
2. az Ajbt. 31. §-a alapján felkérem a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottat, hogy a Kormányhivatal törvényességi ellenőrzési jogkörében kövesse figyelemmel a bódvelenkei vagyonrendelet megalkotását, ahhoz (szükség szerint) nyújtson szakmai segítséget.

Budapest, 2012. augusztus 9.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.
Melléklet: Lábjegyzet
1 1. § (2) a) Nemzeti vagyonba tartozik: az állam vagy a helyi önkormányzat kizárólagos tulajdonában álló dolgok.
2 5. § (5) b) A helyi önkormányzat korlátozottan forgalomképes törzsvagyonát képezi a helyi önkormányzat tulajdonában álló, a helyi önkormányzat képviselő-testülete és szervei, továbbá a helyi önkormányzat által fenntartott, közfeladatot ellátó intézmény, költségvetési szerv elhelyezését, valamint azok feladatának ellátását szolgáló épület, épületrész.
3 5. § (2) c) A helyi önkormányzat tulajdonában álló nemzeti vagyon külön része a törzsvagyon, amely közvetlenül a kötelező önkormányzati feladatkör ellátását vagy hatáskör gyakorlását szolgálja, és amelyet törvény vagy a helyi önkormányzat rendelete korlátozottan forgalomképes vagyonelemként állapít meg.
4 3. § (1) 6. pont korlátozottan forgalomképes vagyon: az 1. § (2) bekezdés a) pontja hatálya alá és nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű nemzeti vagyonba nem tartozó azon nemzeti vagyon, amelyről törvényben, illetve - a helyi önkormányzat tulajdonában álló vagyon esetében - törvényben vagy a helyi önkormányzat rendeletében meghatározott feltételek szerint lehet rendelkezni.
5 7. § (1) bekezdés A nemzeti vagyon alapvető rendeltetése a közfeladat ellátásának biztosítása. A nemzeti vagyonnal felelős módon, rendeltetésszerűen kell gazdálkodni.
6 Pl. Nvtv. 11. § (1) A vagyonkezelői jog az (5) bekezdésben meghatározott kivétellel vagyonkezelési szerződéssel jön létre. A nemzeti vagyon tekintetében vagyonkezelési szerződés az (5) bekezdésben meghatározott kivétellel, továbbá a 12. §-ban foglaltak szerinti korlátozásokkal, kizárólag a 3. § (1) bekezdés 19. pont a) alpont aa)-af) alpontjában, valamint b) és c) alpontjában felsorolt személyekkel köthető, és a vagyonkezelői jog kizárólag általuk gyakorolható. (10) A nemzeti vagyon hasznosítására vonatkozó szerződés csak természetes személlyel vagy átlátható szervezettel köthető. A hasznosításra irányuló szerződés határozatlan vagy legfeljebb 15 éves határozott időre köthető, amely időszak egy alkalommal legfeljebb 5 évvel meghosszabbító abban az esetben, ha a hasznosításra jogosult valamennyi kötelezettségét szerződésszerűen, késedelem nélkül teljesítette. E bekezdés szerinti korlátozás nem vonatkozik az állammal, költségvetési szervvel, önkormányzattal vagy önkormányzati társulással kötött szerződésre. (11) Nemzeti vagyon hasznosítására vonatkozó szerződés kizárólag olyan természetes személlyel vagy átlátható szervezettel köthető, amely az átengedett nemzeti vagyon hasznosítására vonatkozó szerződésben vállalja, hogy a) a hasznosításra vonatkozó szerződésben előírt beszámolási, nyilvántartási, adatszolgáltatási kötelezettségeket teljesíti, b) az átengedett nemzeti vagyont a szerződési előírásoknak és a tulajdonosi rendelkezéseknek, valamint a meghatározott hasznosítási célnak megfelelően használja, c) a hasznosításban - a hasznosítóval közvetlen vagy közvetett módon jogviszonyban álló harmadik félként - kizárólag természetes személyek vagy átlátható szervezetek vesznek részt. 12) A nemzeti vagyon hasznosítására vonatkozó szerződést a hasznosításba adó kártalanítás nélkül és azonnali hatállyal felmondhatja, ha a nemzeti vagyon hasznosításában részt vevő bármely - a hasznosítóval közvetlen vagy közvetett módon jogviszonyban álló harmadik fél - szervezet a nemzeti vagyon hasznosítására vonatkozó szerződés megkötését követően beállott körülmény folytán már nem minősül átlátható szervezetnek. A 3. § (1) bekezdés 1. pontja szerinti átlátható szervezet tulajdonosi szerkezetében a 3. § (1) bekezdés 1. pontjától eltérő változást a nemzeti vagyon hasznosítására a hasznosítóval közvetlenül megkötött szerződésben a hasznosításba adót megillető, valamint a (11) bekezdés c) pontjában meghatározott személyekkel kötött szerződésekben a hasznosításba adóval közvetlen jogviszonyban álló személyt megillető rendkívüli felmondási okként rögzíteni kell.