Az alapvető jogok biztosának 
Jelentése
az AJB 4064/2012. számú ügyben

Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna
A vizsgálat megindítása
A panaszos szülők három kiskorú gyermekük átmeneti nevelésbe vétele ügyében kérték a segítségemet. Álláspontjuk szerint gyermekeik ideiglenes hatályú elhelyezéséről, majd átmeneti nevelésbe vételéről döntő első- és másodfokú hatóságok nem jártak el kellő körültekintéssel. Kifogásolták, hogy az ügyben készült szakértői vélemény ellentmondásosságának tisztázására – kérelmük ellenére – Vác Város Gyámhivatala (a továbbiakban: gyámhivatal) nem rendelt ki újabb szakértőt, nem rendelkezett az anyai kapcsolattartás újraszabályozásáról és nem szabályozta az apai kapcsolattartást sem.
Figyelemmel arra, hogy a beadvánnyal összefüggésben felmerült az Alaptörvényben nevesített jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes hatósági eljáráshoz való jog, továbbá a gyermeki jogok sérelmének gyanúja, az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (Ajbt.) 20. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam. A gyámhivatal vezetőjétől tájékoztatást és az ügyben született dokumentumok rendelkezésemre bocsátását kértem.

Az érintett alapvető jogok
– A jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye. „Magyarország független, demokratikus jogállam.” (Alaptörvény B) cikk (1) bekezdés) 
– A tisztességes eljáráshoz való jog „Mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és ésszerű határidőn belül intézzék.” (Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdés)
– A gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való joga. „Minden gyermeknek joga van a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges védelemhez és gondoskodáshoz.” (Alaptörvény XVI. cikk (1) bekezdés)

Az alkalmazott jogszabályok
1991. évi LXIV. törvény, a Gyermek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről (a továbbiakban: Gyermekjogi Egyezmény)
1997. évi XXXI. törvény, a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról (a továbbiakban: Gyvt.)
2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól (a továbbiakban: Ket.)
149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet, a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (a továbbiakban: Gyer.)
(A vizsgálatban alkalmazott jogszabályi rendelkezéseket a jelentés melléklete tartalmazza.)

A megállapított tényállás
A rendelkezésemre álló iratok szerint a panaszosok házasságát a Váci Városi Bíróság 2007. június 14-én felbontotta. A szülők 2004-ben született fia és 2007-ben született ikerlányai édesanyjuknál való elhelyezésére, a gyermektartásdíj fizetésére, az apai kapcsolattartásra, valamint az osztott lakáshasználatra vonatkozó egyezségét jóváhagyta.
2011. február 9-én a panaszosok egyik lánya az óvodában elmondta, hogy az előző este az édesapja megverte. Az óvónők értesítették a gyermekjóléti szolgálatot. A családgondozó elment az óvodába, a gyermek sérüléséről orvosi látlelet készült.
2011. február 11-én Penc Község Önkormányzatánál a gyermekjóléti szolgálat családgondozója elmondta, hogy az óvodáskorú gyermeken súlyos bántalmazásra utaló nyomokat látott, ezért feljelentést fog tenni. A jegyzőkönyv felvételekor az anya is jelen volt. A családgondozó felajánlotta neki az anyaotthoni elhelyezést, de azt visszautasította.
A jegyző az óvodától pedagógiai jellemzést kért. E szerint a gyermekeken korábban is láttak külsérelmi nyomokat, azok azonban nem utaltak egyértelműen bántalmazásra, de az édesapa egyszer az óvónők előtt vágta pofon a kisfiút.
A jegyző a gyermekeket a 176/7/2011. számú, 2011. február 17-én kelt határozatával védelembe vette. A döntés ellen a panaszosok jogorvoslati kérelmet nyújtottak be.
A Pest Megyei Kormányhivatal Szociális és Gyámhivatala a 90 PM-970/2/2011. számú, 2011. április 4-én kelt határozatával az első fokú döntést megsemmisítette, a jegyzőt új eljárás lefolytatására utasította. 
A Váci Rendőrkapitányság kiskorú veszélyeztetése miatt nyomozást rendelt el, a gyermekek vizsgálatára igazságügyi pszichológus szakértőt rendelt ki. A 2011. április 29-én kelt szakértői vélemény a gyermekek mindkét szülő általi bántalmazását és súlyos veszélyeztetettségét tárta fel. A szakértő megállapította azt is, hogy a gyermekek érzelmileg kötődnek az édesanyjukhoz, az édesapjukhoz is szeretnének kötődni, de félnek tőle. 
A megismételt eljárást követően a jegyző a gyermekeket a 176/20/2011. számú, 2011. május 16-án kelt határozatával ideiglenes hatállyal az anyai nagyszülőhöz helyezte, az iratokat felülvizsgálatra továbbította a váci gyámhivatalhoz. 
A szülők az ideiglenes hatályú elhelyezésről szóló döntés ellen jogorvoslati kérelmet nyújtottak be. Az első fokú döntést a szociális és gyámhivatal a 90PM-970/4/2011. számú határozatával helybenhagyta. 
Az anyai nagyszülő 2011. június 18-án meghalt, ezért a gyermekeket a szülők hazavitték.
A gyámhivatal 2011. június 20-án a Pest Megyei Területi Gyermekvédelmi Szakszolgálattól (a továbbiakban: szakszolgálat) a gyermekek gondozási helyére vonatkozó javaslatot kért.
Ugyanezen a napon az édesapa akként nyilatkozott, hogy az osztott használatú lakásból elköltözik. Mindkét szülő kérte a gyermekek édesanya gondozásba való visszahelyezését.
2011. június 22-én a gyámhivatal vezetője és egyik ügyintézője a panaszosok lakásán helyszíni szemlét tartott. A feljegyzés szerint az apa ittas állapotban volt és a költözés előkészületének nyoma sem volt.
A gyermekekről készült kiegészítő igazságügyi szakértői véleményt 2011. június 22-én a rendőrség megküldte a gyámhivatalnak. Ezzel egyidejűleg felhívta a hatóság figyelmét arra, hogy annak tartalma – a nyomozás érdekeinek védelme miatt – a panaszosokkal nem ismertethető.
A gyámhivatal ugyanezen a napon a gyermekeket a 6/747-17/2011. számú határozatával ideiglenes hatállyal nevelőszülőhöz helyezte, a végrehajtáshoz – a szülők „várható ellenállására” tekintettel – rendőri segítséget kért. A határozat tartalmazza, hogy a bántalmazás miatt az apa kapcsolattartási joga szünetel, az anya kapcsolattartási jogáról pedig 15 napon belül dönt a hatóság. A határozatot a panaszosok megfellebbezték.
A szociális és gyámhivatal a 90PM-1820/2/2011. számú, 2011. augusztus 9-én a határozatával a döntést részben megváltoztatta, de a gyermekek ideiglenes hatályú elhelyezésére, valamint gondozási helyére vonatkozó rendelkezést helyben hagyta.
Az édesanya 2011. június 24-én megjelent a gyámhivatalban és elmondta, hogy volt férje az előző nap elköltözött, kérte gyermekei visszahelyezését. Az apa azonban csak egy hónap múlva távozott a lakásból.
2011. június 30-án a gyámhivatal a szakszolgálattól a kiskorúak átmeneti nevelésbe vételére, illetve gondozási helyére vonatkozó javaslatot kért. A 6/747-25/2011. számú, 2011. július 8-án kelt határozat szerint az édesanya minden páros hét keddjén 10-12 óra között találkozhat a gyermekeivel a szakszolgálat kapcsolattartó helyiségében. 
2011. augusztus 2-án a gyámhivatal vezetője és ügyintézője a helyszínen győződtek meg arról, hogy az apa elköltözött.
A gyermekvédelmi szakszolgálat szakértői bizottsága a gyermekek átmeneti nevelésbe vételére és felügyelt kapcsolattartásra tett javaslatot. A javaslatot a gyámhivatal 2011. szeptember 16-án érkeztette.
Az édesanya és jogi képviselője iratbetekintést kért. Az iratbetekintési jogot a gyámhivatal 2011. augusztus 18-án kelt 6/747-35/2011. számú végzésével korlátozta. A rendőrség kérésére az igazságügyi szakpszichológus szakvéleményébe megtekintését nem engedélyezte, de az egyéb iratokba való betekintésre lehetőséget adott. 
A gyámhivatal a 6/747-40/2011. számú, 2011. október 4-én kelt határozatával a gyermekeket átmeneti nevelésbe vette. 
A Váci Városi Ügyészség B-525/2011/8-1 számú, 2011. október 7-én kelt határozatával az apa ellen indult három rendbeli kiskorú veszélyeztetésének bűntette miatt indult nyomozást megszüntette. Az ügyészség egyúttal az apával szemben vádat emelt egy rendbeli védekezésre képtelen személy ellen elkövetett könnyű testi sértés bűntette miatt.
Az anya jogi képviselője – csatolva az ügyészség határozatát –2011. október 24-én a gyermekek átmeneti nevelésbe vételének soron kívüli felülvizsgálatát kérte.
A gyámhivatal 2011. november 7-én az átmeneti nevelésbe vétel felülvizsgálatához javaslatot kért a gyermekvédelmi szakszolgálattól és a gyermekjóléti szolgálattól. A nevelőszülőtől jelentést kért a gyámi tevékenységéről. 
A nevelőszülő a gyermekek gyors beilleszkedéséről számolt be, a szakértői bizottság az átmeneti nevelésbevételének fenntartását javasolta. A gyermekjóléti szolgálat tájékoztatása alapján az édesapa a közösen lakott ingatlanból kiköltözött, a családgondozó a gyermekek „próba” hazaadását javasolta. 
A gyámhivatal a 6/747-56/2011. számú, 2011. december 15-én kelt határozatával a gyermekek átmeneti nevelésbe vételét fenntartotta. Az anya a határozatot megfellebbezte. A fellebbezést az első fokú hatóság 2012. január 16-án felterjesztette a szociális és gyámhivatalhoz. A másodfokú hatóság a 2012. április 3-án kelt, XIV-C-001/1521/2012. számú határozatával az első fokú döntést helybenhagyta. 
A felülvizsgálat során felmerült annak a gyanúja, hogy az egyik kislányt korábban szomszédjuk, szexuálisan bántalmazta, ezért a gyámhivatal a rendőrségen feljelentést tett.
Az édesanya 2011. december 29-én ismét kérte gyermekei átmeneti nevelésbe vételének megszüntetését, ha ez nem lehetséges másik nevelőszülőhöz való helyezésüket. A gyámhivatal a kérelmet érdemi vizsgálat nélkül elutasította.
A Váci Városi Bíróság 3.B. 448/2011/11. számú, 2012. január 10-én kelt és még aznap jogerőre emelkedett ítéletével az apát 6 hónap börtönbüntetésre ítélte, annak végrehajtását 2 év próbaidőre felfüggesztette.
2012. április 18-án az apa a kapcsolattartása szabályozását, anya pedig a részére megállapított kapcsolattartás bővítését kérte. A gyámhivatal a szakszolgálattól a 6/464-5/2012. számú, 2012. április 23-án kelt végzésével javaslatot kért.
2012. május 5-én a nevelőszülőnél lévő gyermekeket ellátó védőnő – a nevelőszülő elmondása alapján – jelezte a gyámhivatalnak, hogy az anyával való kapcsolattartásokat követően a gyermeke nyugtalanok. A nevelőszülő elmondta azt is, hogy a kapcsolattartásokra az anya mindig az apával érkezik. Mindezek alapján a védőnő a kapcsolattartás korlátozását javasolta.
A szakszolgálat a kapcsolattartásra vonatkozó javaslata – a gyámhivatal sürgetése ellenére – az iratanyag hivatalomnak való megküldéséig (2012. június 20.) nem érkezett meg a gyámhivatalhoz. 

A vizsgálat megállapításai
I. A hatásköröm tekintetében
A feladat- és hatáskörömet, valamint az ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságaimat az Ajbt. határozza meg. Az Ajbt. 18. § (1) bekezdése szerint az alapvető jogok biztosához bárki fordulhat, ha megítélése szerint közigazgatási szerv, helyi önkormányzat, nemzetiségi önkormányzat, kötelező tagság alapján működő köztestület, a Magyar Honvédség, rendvédelmi szerv, közigazgatási jogkörben eljáró egyéb szerv e jogkörében, nyomozó hatóság vagy az ügyészség nyomozást végző szerve, közjegyző, törvényszéki végrehajtó, önálló bírósági végrehajtó vagy közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége vagy mulasztása a beadványt tevő személy alapvető jogát sérti vagy annak közvetlen veszélyével jár (a továbbiakban együtt: visszásság), feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. A jegyzői hatáskörben eljáró gyámhatóság, az első és másodfokú gyámhivatalok közigazgatási szervek, a gyermekvédelmi szakszolgálat pedig közigazgatási jogkörben jár el, így eljárásuk vizsgálatára a hivatkozott törvényi rendelkezés alapján kiterjed a hatásköröm.

II. A vizsgált alapjogok tekintetében
Az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdése alapján Magyarország független, demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság több határozatában rámutatott, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. Az Alkotmánybíróság szerint a jogbiztonság az állam kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. A jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is [Vö. 9/1992. (I. 30.) AB határozat].
Az Alkotmánybíróság döntéseiben felhívta a figyelmet arra, hogy a jogállamiságnak számos összetevője van. Irányadó alkotmánybírósági tézis, hogy a jogállamiság elvéből folyó egyik legfontosabb alapkövetelmény a közhatalom, a közigazgatás törvény alá rendeltsége: a közhatalommal rendelkező szervek a jog által megállapított működési rendben, a polgárok számára megismerhető és kiszámítható módon szabályozott korlátok között fejtik ki tevékenységüket. A közigazgatás törvényessége akkor valósul meg, ha jogilag szabályozott eljárási keretek között működik, a jogkorlátozásra adott felhatalmazást pedig törvényi szinten pontosan kell meghatározni. Nem hagyható figyelmen kívül továbbá, hogy a kiszámíthatóság – beleértve az egységes jogalkalmazást – és az eljárási garanciák biztosítása szorosan összekapcsolódik az egyes alanyi alapjogok, szabadságjogok védelmével, mintegy kölcsönösen feltételezik egymást. Az ügyfél közigazgatási határozathozatalra vonatkozó joga nem tehető függővé attól, hogy a közigazgatási szerv milyen időpontban hajlandó dönteni a hatáskörébe utalt ügyben. A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy a hatáskörébe utalt ügyben, az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon. A közigazgatási eljárás nem nélkülözheti a kötelező ügyintézési határidőket.
A gyermek a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges védelemhez és gondoskodáshoz való jogát az Alaptörvény XVI. cikkének (1) bekezdése deklarálja. A gyermeket főszabályként minden olyan alapvető jog megillet, mint bármely más embert, de ahhoz, hogy a jogok teljességével képes legyen élni, biztosítani kell számára az életkorának megfelelő minden feltételt a felnőtté váláshoz. Erre tekintettel kifejezetten a gyermekek jogaként rögzíti a törvény a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges védelemre és gondoskodásra való jogot. E védelemre és gondoskodásra a gyermek mindenkivel szemben igényt tarthat. Ennek megfelelően a gyermek szülei, családja, az állam és a társadalom valamennyi tagja is köteles a gyermek jogait tiszteletben tartani, és a társadalom fennmaradásának zálogaként biztosítani számára a megfelelő fejlődéséhez szükséges feltételeket. A gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való joga az állam kötelességét alapozza meg a gyermek személyiségfejlődése intézményes védelmére [Vö. 21/19996. (V. 17. ) AB határozat]. A gyermek, mint az alapjogok alanya oldalán az életkorból adódó hátrányokat az állam oldaláról az az intézményvédelmi kötelezettség egyenlíti ki, hogy az államnak aktívan kell cselekednie a gyermekek alapvető jogainak előmozdítása, érvényesülése és védelme érdekében. Ezt az alaptételt megtaláljuk a Gyermekjogi Egyezménynek a preambulumában is, amely rögzíti, hogy a gyermeknek, figyelemmel fizikai és szellemi érettségének hiányára, különös védelemre és gondozásra van szüksége, nevezetesen megfelelő jogi védelemre, születése előtt és születése után egyaránt. 

III. Az ügy érdemében
A Gyvt. – a Gyermekjogi Egyezménnyel összhangban – a gyermek ügyében eljáró minden hatóságot és szervezet a gyermek mindenek felett álló érdekeit figyelembe vevő eljárásra és döntésre kötelez. A gyermeknek alapvető joga a saját családjában való nevelkedés, szüleitől csak saját érdekében, törvényben meghatározott esetekben és módon választható el. A Gyermekjogi Egyezmény szerint ilyen értelmű döntésre szükség lehet akkor, ha a szülők durván kezelik gyermeküket. A Gyvt. a gyermek jogaként nevesíti a bántalmazással szembeni védelmet, egyúttal kimondja a testi fenyítés teljes tilalmát. A hivatkozott törvény meghatározása szerint a veszélyeztetettség olyan – a gyermek vagy más személy által tanúsított – magatartás, mulasztás vagy körülmény következtében kialakult állapot, amely a gyermek testi, értelmi, érzelmi vagy erkölcsi fejlődését gátolja vagy akadályozza. Mindebből következően a gyermek fizikai bántalmazása egyértelműen a fejlődését veszélyeztető tényező.
A Gyvt. 68 §-a határozza meg a védelembe vétel feltételeit. Eszerint ha a szülő vagy más törvényes képviselő a gyermek veszélyeztetettségét az alapellátások önkéntes igénybevételével megszüntetni nem tudja, vagy nem akarja, de alaposan feltételezhető, hogy segítséggel a gyermek fejlődése a családi környezetben mégis biztosítható, a települési önkormányzat jegyzője a gyermeket védelembe veszi.
Az egyik gyermek bántalmazására vonatkozó tudomásszerzést követően az óvoda a jelzési kötelezettségének eleget téve értesíttette a családgondozót. A jegyző a Gyer. 84. §-ában foglaltaknak megfelelően a védelembe vételi eljárást lefolytatta, a gyermekeket védelembe vette. 
Megállapítom, hogy az eljárás a vonatkozó jogszabálynak megfelelt, alapvető joggal összefüggő visszásságot nem okozott.
A Gyvt. 72. §-a szerint a gyermek ideiglenes hatályú elhelyezését megalapozza, ha a gyermek felügyelet nélkül marad vagy testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődését családi környezete vagy önmaga súlyosan veszélyezteti, és emiatt azonnali elhelyezése szükséges. Az ideiglenes hatályú elhelyezést megalapozó súlyos veszélyeztetettségnek minősül a gyermek olyan bántalmazása, elhanyagolása, amely életét közvetlen veszélynek teszi ki, vagy testi, értelmi, érzelmi vagy erkölcsi fejlődésében jelentős és helyrehozhatatlan károsodást okozhat.
Tekintettel arra, hogy az igazságügyi szakértői vizsgálat a gyermekek apa általi folyamatos, az anya általi időnkénti bántalmazását, ebből következően testi és érzelmi fejlődésük súlyos veszélyeztetését tárta fel a jegyző a jogszerűen döntött a gyermekek ideiglenes hatályú nagyszülőhöz való elhelyezéséről.
A nagyszülő halálát követően a gyermekek ideiglenes elhelyezésének fenntartása, nevelőszülői gondozásba helyezése – figyelemmel arra is, hogy a fejlődésüket elsősorban veszélyeztető apa a közös lakásban maradt – továbbra is indokolt volt.
A Ket 134. §-a a szerint ha a végrehajtás meghatározott cselekmény elvégzésére vagy meghatározott magatartásra irányul, a teljesítés elmaradása esetén a végrehajtást foganatosító szerv jogosult a rendőrség közreműködésével kényszeríteni a meghatározott cselekményt. 
A „szülők várható ellenállása” miatti rendőri segítéség kérés azonban – különös tekintettel a gyermek életkorásra – eltúlzott, a gyermekek mindenek felett álló érdekét figyelmen kívül hagyó intézkedés volt, ezáltal visszásságot okozott a gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való alapvető jogával összefüggésben.
A Gyvt. hatályos rendelkezése szerint, ha az ideiglenes hatályú elhelyezés feltételei nem állnak fenn, azt a gyámhivatalnak az elrendelését követő 30 napon belül meg kell szüntetni, míg az átmeneti, illetve tartós nevelésbe vételről 35 napon belül kell döntést hozni. A hatóságnak a gyermekelhelyezés megváltoztatása, illetve a szülői felügyelet megszüntetése iránti perindításról 2 hónapon belül kell döntenie [Lásd Gyvt. 73. § (1) bekezdését]. Az ügyintézési határidőbe – egyebek mellett – nem számít be szakértői vélemény elkészítésének időtartama [Lásd Ket. 33. § (3) bekezdését].
A gyámhivatal az ideiglenes hatállyal elhelyezett, az átmeneti és tartós nevelésbe vétel iránti eljárással érintett gyermek gondozási helyét a megyei, fővárosi gyermekvédelmi szakértői bizottság, valamint ha az ügyben a gyermek személyiségével kapcsolatos jelentős tény vagy körülmény megítéléséhez különleges szakértelem szükséges, szakértőként elsősorban nevelési tanácsadó, szakértő- és rehabilitációs bizottság, pszichiátriai szakellátó intézmény vagy családvédelemmel foglalkozó szerv, illetve szakértői névjegyzékbe felvett személy szakvéleményének segítségével határozza meg [Gyvt. 82. § (1)]. A szakértői vélemény elkészítésének határideje harminc nap [Gyer. 13/A. §-a]. A szakszolgálat által működtetett szakértői bizottság véleménye – indoklással együtt – a gyermek állapotának megfelelő ellátási formára és egyéni elhelyezési tervre vonatkozó javaslatot is tartalmaz [Gyvt. 82. § (9)]. A gyermekvédelmi szakértői bizottság a gyámhivatal megkeresésére készíti el szakvéleményét, amelynek keretében elvégzi a gyermek egészségügyi, pedagógiai és pszichológiai vizsgálatát. 
A szakszolgálat a gyermekek átmeneti nevelésbe vételére vonatkozó javaslata a gyámhivatal megkeresését követő két és fél hónap múlva érkezett a hatósághoz. 
A szakértői vélemények felülbírálatára a hatáskörömet szabályozó törvény nem jogosít fel, így a gyámhivatal gyermekek átmeneti nevelésbe vételére vonatkozó döntésével kapcsolatban alapjoggal összefüggő visszásság megállapítására sincs lehetőségem.
Megállapítom, hogy a gyermekvédelmi szakértői bizottság elhúzódó eljárása visszásságot okozott az Alaptörvény B) cikke (1) bekezdésében rögzített, a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével összefüggésben. Ezen túl sérült az Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdésében rögzített alkotmányos elv is, miszerint a hatóságnak tisztességes módon és ésszerű határidőn belül kell eljárnia.
A Gyer. 109. § (1) bekezdése alapján az átmeneti nevelésbe vétel felülvizsgálata tárgyában folytatott eljárás során a gyámhivatalnak tájékoztatást kell kérnie a gyámtól, a gyermekjóléti szolgálattól, a gyermekvédelmi szakszolgálattól.
Megállapítom, hogy a gyámhivatal az átmeneti nevelésbe vétel rendkívüli felülvizsgálata során jogszabályi kötelezettségének eleget tett, a javaslatok ismeretében döntött annak fenntartásáról. Az anya átmeneti nevelésbe vétel ismételt megszüntetésére vonatkozó kérelmét a gyámhivatal a Ket. 30 § e) pontja alapján ugyancsak jogszerűen utasította el. 
Megállapítom, azt is, hogy a panaszos iratbetekintési kérelmének a hatóság eleget tett, azt csupán – a rendőrség felhívásának megfelelően – az igazságügyi szakértői vélemény tekintetében korlátozta. Figyelemmel arra, hogy az eljárás során igazságügyi pszichológiai és az azt kiegészítő szakvélemény, valamint a gyermekvédelmi szakértői bizottsági vélemény is készült, további szakvélemény készítését nem tartom indokoltnak.
A fentiekre tekintettel az első fokú eljárás tekintetében alapvető joggal összefüggő visszásságot nem tártam fel. 
A Ket. rendelkezése alapján a másodfokú döntést a kérelem hatósághoz érkezésétől számított harminc napon belül kell meghozni. [Ket 33. § (1)]
Megállapítom, hogy a szociális és gyámhivatal az átmeneti nevelésbe vétel felülvizsgálata tárgyában érkezett jogorvoslati kérelemről való késedelmes döntésével visszásságot okozott a jogállamiságból fakadó jogbiztonság, valamint a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben. 
Az átmeneti nevelésbe vett gyermeknek segítséget kell nyújtani a fejlődését veszélyeztető körülmények elhárításához, valamint családi környezetébe való visszahelyezéséhez. A kapcsolattartás célja hogy a gyermek és szülő közötti családi kapcsolatot fenntartsa, továbbá, hogy a kapcsolattartásra jogosult szülő a gyermek nevelését, fejlődését folyamatosan figyelemmel kísérje, tőle telhetően segítse. Álláspontom szerint az anya számára kéthetenként két órában megállapított, az apa számára pedig nem engedélyezett kapcsolattartás miatt fennáll a veszélye annak, hogy az óvodás, valamint a kisiskolás korú gyermekek elidegenednek a szüleiktől, hazagondozásuk nehézségekbe ütközik, vagy teljesen ellehetetlenül. A gyámhivatal a gyermekek legjobb érdekét szolgáló kapcsolattartásról azonban a szakszolgálat javaslatának hiányában nem tud dönteni. 
Mindezek alapján megállapítom, hogy a szakszolgálat mulasztása visszásságot okozott a jogállamiságból eredő jogbiztonság követelményével összefüggésben, valamint sértette a gyermek védelemhez fűződő jogát.

Intézkedéseim
A jelentésemben feltárt, alapvető joggal összefüggő visszásság jövőbeni elkerülése érdekében az Ajbt. 32. § (1) bekezdése alapján felkérem:
1. Vác Város Gyámhivatalának vezetőjét, hogy a végrehajtási intézkedés foganatosításához csak abban az esetben vegyen igénybe rendőri segítséget, ha az a gyermek mindenek felett álló érdeke érvénysülésének érdekében elkerülhetetlen.
2. A Pest Megyei Területi Gyermekvédelmi Szakszolgálat igazgatóját, hogy a gyámhivatal megkeresésének a Ket 33. § (1) bekezdésében fogalt határidőben tegyen eleget. 
3. A Pest Megyei Kormányhivatal Szociális és Gyámhivatalának vezetőjét hogy –fordítson fokozott figyelmet a Ket. 33. § (1) bekezdésében előírt ügyintézési határidő betartására. 

Budapest, 2012. július 26.
Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Az alkalmazott jogszabályok
1991. évi LXIV. törvény a Gyermekek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről (Gyermekjogi Egyezmény)
3. cikk 1. A szociális védelem köz- és magánintézményei, a bíróságok, a közigazgatási hatóságok és a törvényhozó szervek minden, a gyermeket érintő döntésükben a gyermek mindenek felett álló érdekét veszik figyelembe elsősorban.
9. cikk 1. Az Egyezményben részes államok gondoskodnak arról, hogy a gyermeket szüleitől, ezek akarata ellenére, ne válasszák el, kivéve, ha az illetékes hatóságok, bírói felülvizsgálat lehetőségének fenntartásával és az erre vonatkozó törvényeknek és eljárásoknak megfelelően úgy döntenek, hogy ez az elválasztás a gyermek mindenek felett álló érdekében szükséges. Ilyen értelmű döntés szükséges lehet bizonyos különleges esetekben, például akkor, ha a szülők durván kezelik vagy elhanyagolják gyermeküket, illetőleg ha különválva élnek és dönteni kell a gyermek elhelyezéséről.

1997. évi XXXI. törvény, a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról (Gyvt.)
2. § (1) A gyermekek védelmét ellátó helyi önkormányzatok, gyámhivatalok, bíróságok, rendőrség, ügyészség, pártfogó felügyelői szolgálat, más szervezetek és személyek e törvény alkalmazása során a gyermek mindenek felett álló érdekét figyelembe véve, törvényben elismert jogait biztosítva járnak el.
5. § E törvény alkalmazásában n) veszélyeztetettség: olyan - a gyermek vagy más személy által tanúsított - magatartás, mulasztás vagy körülmény következtében kialakult állapot, amely a gyermek testi, értelmi, érzelmi vagy erkölcsi fejlődését gátolja vagy akadályozza,
6. § (1) A gyermeknek joga van a testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődését, egészséges felnevelkedését és jólétét biztosító saját családi környezetében történő nevelkedéshez. (5) A gyermeknek joga van emberi méltósága tiszteletben tartásához, a bántalmazással - fizikai, szexuális vagy lelki erőszakkal -, az elhanyagolással és az információs ártalommal szembeni védelemhez. A gyermek nem vethető alá kínzásnak, testi fenyítésnek és más kegyetlen, embertelen vagy megalázó büntetésnek, illetve bánásmódnak.
7. § (1) A gyermek szüleitől vagy más hozzátartozóitól csak saját érdekében, törvényben meghatározott esetekben és módon választható el. A gyermeket kizárólag anyagi okból fennálló veszélyeztetettség miatt nem szabad családjától elválasztani.
68. § (1) Ha a szülő vagy más törvényes képviselő a gyermek veszélyeztetettségét az alapellátások önkéntes igénybevételével megszüntetni nem tudja, vagy nem akarja, de alaposan feltételezhető, hogy segítséggel a gyermek fejlődése a családi környezetben mégis biztosítható, a települési önkormányzat jegyzője a gyermeket védelembe veszi.
72. § (1) Ha a gyermek felügyelet nélkül marad vagy testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődését családi környezete vagy önmaga súlyosan veszélyezteti, és emiatt azonnali elhelyezése szükséges, a települési önkormányzat jegyzője, a gyámhivatal valamint a rendőrség, az idegenrendészeti hatóság, a menekültügyi hatóság, az ügyészség, a bíróság a büntetés-végrehajtási intézet parancsnoksága (a továbbiakban: beutaló szerv) a gyermeket ideiglenesen a) a nevelésére alkalmas, azt vállaló különélő szülőnél, más hozzátartozónál, illetve személynél, vagy ha erre nincs lehetőség, b) a legközelebbi ideiglenes hatállyal elhelyezett gyermekek ellátását is biztosító nevelőszülőnél, vagy ha erre nincs lehetőség - az ideiglenes hatályú elhelyezés biztosítására is kijelölt - gyermekotthonban helyezi el, és erről haladéktalanul értesíti a gyámhivatalt, illetve külföldi állampolgárságú gyermek esetében - ide nem értve a 4. § (1) bekezdésének b) pontja szerinti személyt - a Kormány által kijelölt gyámhivatalt. (2) Az ideiglenes hatályú elhelyezést megalapozó súlyos veszélyeztetettségnek minősül a gyermek olyan bántalmazása, elhanyagolása, amely életét közvetlen veszélynek teszi ki, vagy testi, értelmi, érzelmi vagy erkölcsi fejlődésében jelentős és helyrehozhatatlan károsodást okozhat.
73. § (1) A gyámhivatal - a (3) bekezdésben meghatározott kivétellel - az ideiglenes hatályú elhelyezést követően - függetlenül attól, hogy arra mely beutaló szerv intézkedése alapján kerül sor, és hogy a döntést megfellebbezték-e - annak elrendelésétől számított a) harminc napon belül megszünteti az ideiglenes hatályú elhelyezést, ha annak okai nem állnak fenn, vagy b) harmincöt napon belül elrendeli a gyermek átmeneti vagy tartós nevelésbe vételét, vagy c) két hónapon belül pert indít az ideiglenes hatályú elhelyezés fenntartása vagy megváltoztatása mellett a gyermekelhelyezés megváltoztatása, illetve a szülői felügyelet megszüntetése iránt.
77. § (1) A gyámhivatal a gyermeket átmeneti nevelésbe veszi, ha a gyermek fejlődését a családi környezete veszélyezteti, és veszélyeztetettségét az alapellátás keretében biztosított szolgáltatásokkal, valamint a védelembe vétellel nem lehetett megszüntetni, illetve attól eredmény nem várható, továbbá, ha a gyermek megfelelő gondozása a családján belül nem biztosítható. Az átmeneti nevelésbe vétellel egyidejűleg a gyámhivatal a gyermeket nevelőszülőnél vagy - ha ez nem lehetséges - gyermekotthonban, illetve fogyatékos vagy pszichiátriai betegek otthonában helyezi el és gyámot (hivatásos gyámot) rendel. (3) Az átmeneti nevelésbe vétel addig biztosítja az egyéni elhelyezési terv szerint a gyermek otthont nyújtó ellátását, amíg a gyermek családja képessé válik a gyermek visszafogadására.
92. § (1) Az átmeneti vagy tartós nevelés megszűnése után - kivéve, ha a gyermeket örökbe fogadták - a gyámhivatal legalább egy év időtartamra elrendeli a gyermek és a fiatal felnőtt utógondozását feltéve, hogy az utógondozást a fiatal felnőtt maga is kéri. (2) Az utógondozás célja, hogy elősegítse a gyermek, illetve a fiatal felnőtt családi környezetébe való visszailleszkedését, önálló életének megkezdését. (3) A gyermek utógondozását a gyermek lakóhelye szerinti gyermekjóléti szolgálat, a fiatal felnőtt utógondozását a gyermekotthon, a nevelőszülői hálózatot működtető vagy - az Szt. hatálya alá tartozó fogyatékosok és pszichiátriai betegek otthonában elhelyezett gyermek esetén - a területi gyermekvédelmi szakszolgálat látja el.

2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól (Ket.)
30. § A hatóság a kérelmet érdemi vizsgálat nélkül, nyolc napon belül elutasítja, ha e) a hatóság a kérelmet érdemben már elbírálta, és változatlan tényállás és jogi szabályozás mellett ugyanazon jog érvényesítésére irányuló újabb kérelmet nyújtottak be, és újrafelvételnek nincs helye, feltéve, hogy a kérelem érdemi vizsgálat nélküli elutasítását jogszabály nem zárja ki,
33. § (1) A határozatot, az eljárást megszüntető végzést, valamint a másodfokú döntést hozó hatóságnak az első fokú döntést megsemmisítő és új eljárásra utasító végzését az (5) bekezdésben meghatározott időponttól számított harminc napon belül kell meghozni és gondoskodni a döntés közléséről. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig törvény vagy kormányrendelet állapíthat meg. Ha e törvény valamely eljárási cselekmény teljesítésének vagy végzés meghozatalának határidejéről nem rendelkezik, a hatóság haladéktalanul, de legkésőbb nyolc napon belül gondoskodik arról, hogy az eljárási cselekményt teljesítse vagy a végzést meghozza. (3) Ha jogszabály ezt nem zárja ki, az ügyintézési határidőbe nem számít be: j) a szakértői vélemény elkészítésének időtartama..[…]
58. § (1) Szakértőt kell meghallgatni vagy szakértői véleményt kell kérni, ha az eljáró hatóság nem rendelkezik megfelelő szakértelemmel, és a) az ügyben jelentős tény vagy egyéb körülmény megállapításához különleges szakértelem szükséges, vagy b) jogszabály írja elő a szakértő igénybevételét.
134. § Ha a végrehajtás meghatározott cselekmény elvégzésére vagy meghatározott magatartásra (a továbbiakban együtt: meghatározott cselekmény) irányul, a teljesítés elmaradása esetén a végrehajtást foganatosító szerv e) a rendőrség közreműködésével kényszerítheti ki a meghatározott cselekményt.

149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet, a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (Gyer.)
30/H. § (1) Az átmeneti nevelésbe vétel és különösen indokolt esetben a tartós nevelésbe vétel elrendelésével, illetve felülvizsgálatával egyidejűleg - a gyermek és lehetőség szerint a szülő véleményét figyelembe véve - a gyámhivatal a) hivatalból szabályozza a gyermek szüleivel, nagyszüleivel, testvéreivel való kapcsolattartását, és ennek keretében aa) meghatározza a kapcsolattartás formáját, gyakoriságát, időtartamát, ab) dönt a gyermek gondozási helyén történő meglátogatásáról, vagy ha annak feltételei fennállnak, az elvitel formájában történő kapcsolattartásról, ac) a gyermek biztonsága érdekében felügyelt kapcsolattartást rendelhet el, meghatározva a kapcsolattartás helyszínét és kijelölve a felügyeletet biztosító szakembert, így különösen a nevelőszülői tanácsadót, a gyermekotthon családgondozóját, a nevelőszülői hálózatot működtető családgondozóját, a gyermekvédelmi szakszolgálat gyámi, gondozói tanácsadóját, ad) meghatározza a kapcsolattartás egyéb formáit (levelezés, elektronikus levelezés, telefonkapcsolat, ajándékozás, csomagküldés), b) felhívja a szülő figyelmét, hogy ba) a gyermek családba való visszakerülésének feltétele a rendszeres kapcsolattartás, bb) a kapcsolattartás megvalósulásához rendkívüli gyermekvédelmi támogatást kérhet a települési önkormányzattól, c) felhívja a kapcsolattartásra jogosult és a kapcsolattartásra kötelezett figyelmét a kapcsolattartás elmaradására vonatkozó - írásban, elektronikus levélben, telefonon vagy szóban történő - kölcsönös értesítési kötelezettségükre, d) felhívja a gyám figyelmét, hogy jeleznie kell a gyámhivatalnak, ha a kapcsolattartás végrehajtása során közte és a kapcsolattartásra jogosult között vagy a kapcsolattartásra jogosult és a gyermek között vita keletkezik. (2) A gyámhivatal a kapcsolattartás szabályozására vonatkozó határozatában dönt a gyermeknek a gondozási helyéről legfeljebb két napra történő eltávozása és a két napnál hosszabb szabadsága gyám által történő engedélyezésének lehetővé tételéről vagy annak a gyermek érdekében történő mellőzéséről. (3) A gyermekvédelmi gondoskodás alatt álló gyermek gyámja - a gyermek érdekében és a gyermek testvéreivel való kapcsolat ápolása céljából, különösen, ha azt a gyermek is kéri - biztosíthatja, hogy a gyermek személyes kapcsolatait a 28. § (1) bekezdésben felsorolt személyeken kívül mással is ápolhassa. A gyám köteles jelezni a gyámhivatalnak, ha az ítélőképessége birtokában lévő gyermek és közte vita áll fenn a személyes kapcsolatok ápolása kérdésében. A gyám és a gyermek közötti vita esetén a gyámhivatal dönt.
30/I. § Az átmeneti gondozásban lévő, ideiglenes hatállyal elhelyezett, átmeneti vagy tartós nevelésbe vett gyermek tekintetében a szülő kérelmére - a gyám egyetértésével - a nyári időszakos kapcsolattartás pótolható.
73. § (1) A gyámhivatal - a (3) bekezdésben meghatározott kivétellel - az ideiglenes hatályú elhelyezést követően - függetlenül attól, hogy arra mely beutaló szerv intézkedése alapján kerül sor, és hogy a döntést megfellebbezték-e - annak elrendelésétől számított a) harminc napon belül megszünteti az ideiglenes hatályú elhelyezést, ha annak okai nem állnak fenn, vagy  b) harmincöt napon belül elrendeli a gyermek átmeneti vagy tartós nevelésbe vételét, vagy c) két hónapon belül pert indít az ideiglenes hatályú elhelyezés fenntartása vagy megváltoztatása mellett a gyermekelhelyezés megváltoztatása, illetve a szülői felügyelet megszüntetése iránt.
84. § (1) A jegyző a Gyvt. 17. §-ának (1)-(2) bekezdésében foglalt szervek, személyek jelzése, kezdeményezése, javaslata alapján köteles a védelembe vétel iránti eljárást hivatalból lefolytatni. (2) A gyermekjóléti szolgálat a javaslatára indult védelembe vétel iránti eljárás során a) nyilatkozik az alapellátás eredménytelenségének okáról, a gyermek és a szülő együttműködési készségéről, b) megküldi a gyermekjóléti alapellátás során felvett adatlapot, környezettanulmányt és gondozási tervet, c) véleményt nyilvánít a gyermek veszélyeztetettségének okáról, d) javaslatot tesz a kirendelhető családgondozó személyére, e) javaslatot tesz a Gyvt. 68. § (3) bekezdése alapján szükséges intézkedésekre.
95. § (1) Az ideiglenes hatályú elhelyezést megalapozza a) a gyermek súlyos veszélyeztetettsége, […]
99. § (1) Átmeneti nevelésbe vételre nem kerülhet sor, ha a veszélyeztetettség megszüntetése és a gyermek gondozása megfelelően biztosítható a különélő másik szülőnél vagy harmadik személynél történő ideiglenes elhelyezéssel, családba fogadással, a gyermek átmeneti gondozásával, valamint fogyatékos és pszichiátriai betegek otthonában történő elhelyezése útján.
109. § (1) A gyámhivatal az átmeneti nevelésbe vétel éves - a 3 éven aluli gyermek esetében féléves - felülvizsgálata során tájékoztatást kér a gyámtól, a gyermekjóléti szolgálattól, a gyermekvédelmi szakszolgálattól, a nevelőszülői hálózat működtetőjétől, illetve a gyermekotthontól, továbbá szükség esetén a megyei (fővárosi), illetve országos gyermekvédelmi szakértői bizottságtól. (2) A gyámhivatal a felülvizsgálat során tárgyalást tart, amelyre meghívhatja a szülőt, az ítélőképessége birtokában lévő gyermeket, valamint a gyermek gyámját, gondozóját, nevelőszülőjét, a gyermekjóléti szolgálat, a területi gyermekvédelmi szakszolgálat és a megyei (fővárosi), illetve országos gyermekvédelmi szakértői bizottság képviselőjét. (3) A gyámhivatal a gyermekvédelmi szakszolgálat, a gyám és a gyermekjóléti szolgálat javaslata, esetleg a megyei (fővárosi), illetve országos gyermekvédelmi szakértői bizottság szakvéleménye alapján a) fenntartja vagy megszünteti a gyermek átmeneti nevelését [Gyvt. 79. § (1) bek.], b) dönt az egyéni elhelyezési terv fenntartásáról vagy módosításáról [Gyvt. 83. § (1) bek.], c) megváltoztatja a gyermek gondozási helyét [Gyvt. 83. § (3) bek.]