Az alapvető jogok biztosának
Jelentése
az AJB-3360/2012. számú ügyben

Előadó: dr. Garaguly István
Az eljárás megindulása
A „Válság vesztesei a paragrafusok fogságában” című átfogó projektem keretében Szentgotthárdon és térségében „Szentgotthárd – a határok és hatások metszéspontján” címmel, lokális vizsgálatot indítottam azzal a céllal, hogy a város tér- és időviszonyai között feltárjam a válságfolyamatok és az alapjogok versengő érvényesülésének, konfliktusainak sajátos összefüggéseit, és a lefolytatott vizsgálatok eredményei alapján az alapjogok érvényesülését az ombudsmani jogvédelem eszközeivel előmozdítsam.
A lokális vizsgálat során három kiemelt alapjog: a betegek jogai, a nemzetiségek jogai, valamint az egészséges környezethez való jog érvényesülését vizsgáltam átfogóan a városban és térségében.
A Szentgotthárddal közvetlenül szomszédos Heiligenkreuz-i Ipari Parkba tervezett hulladékégető erőmű határon átnyúló környezeti hatásaival összefüggésben folytatott nemzetközi környezeti hatásvizsgálathoz kapcsolódóan a térségben egyaránt a határ osztrák és magyar oldalán élők testi és lelki egészséghez és egészséges környezethez való alapjogának veszélyeztetettsége, valamint a nemzeti jogrendszerek határok közé zártsága miatt a hatékony jogérvényesítés korlátozott lehetőségeire tekintettel folytattam le vizsgálatot, amelynek során  az összehangolt jogvédelem biztosítása érdekében kerestem meg az osztrák ombudsmant.
Megkeresésemmel egyidejűleg az osztrák Közigazgatási Bíróságnak a hulladékégető másodfokú környezetvédelmi és létesítési engedélyét megsemmisítő ítélete, valamint az osztrák Környezetvédelmi Szenátus (Umweltsenat) ezt követően hozott, a hulladékégető első fokú engedélyét hatályon kívül helyező döntése a testi és lelki egészséggel, valamint az egészséges környezethez való joggal kapcsolatos visszásságot megszűntette, ezért a közös jogvédelemre irányuló ombudsmani együttműködés szükségessége e döntések következtében a vizsgálattal érintett ügyben időközben okafogyottá vált.
Vizsgálatom során a Nyugat-dunántúli Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőség (továbbiakban: felügyelőség) által a Heiligenkreuz-i szemétégető környezeti hatásvizsgálatával kapcsolatosan rendelkezésemre bocsátott iratanyagnak a térség levegőminőségére vonatkozó osztrák és magyar adataira, valamint az Országos Levegőminőségi Mérőhálózat Szentgotthárd-Farkasfai automata mérőállomásának a térség légszennyezettségi alapállapotára vonatkozó adataira tekintettel, az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (Ajbt.) 18. § (4) bekezdése alapján – az egészséges környezethez való jog veszélyeztetettsége miatt – az átfogó vizsgálatot hivatalból kiterjesztettem Szentgotthárd és térsége levegőminőségével kapcsolatos intézményvédelmi kötelezettségek érvényesülésének és a levegőterhelés határon átnyúló összefüggéseinek vizsgálatára. A vizsgálat során az Ajbt. 21. § (1) bekezdés a) pontja alapján tájékoztatást és az iratok másolatát kértem a felügyelőségtől. 

Az érintett alkotmányos jogok
-	A testi és lelki egészséghez való jog: „Mindenkinek joga van a testi és lelki egészséghez.” E jog „érvényesülését Magyarország […] a környezet védelmének biztosításával segíti elő.” [Alaptörvény XX. cikk (1) és (2) bekezdés]
-	Az egészséges környezethez való jog: „Magyarország elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez.” [Alaptörvény XXI. cikk (1) bekezdés]
-	Közérdekű adatok megismeréséhez való jog: „Mindenkinek joga […] a közérdekű adatok megismeréséhez és terjesztéséhez.” [Alaptörvény VI. cikk (2) bekezdés]
Alkalmazott jogszabályok
-	A környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény (Kvt.)
-	A levegő védelméről szóló 306/2011. (XII. 23.) Korm. rendelet (Lr.)
-	A levegőterheltségi szint határértékeiről és a helyhez kötött légszennyező pontforrások kibocsátási határértékeiről szóló 4/2011. (I. 14.) VM rendelet (Hér.)
-	A levegőterheltségi szint és a helyhez kötött légszennyező források kibocsátásának vizsgálatával, ellenőrzésével, értékelésével kapcsolatos szabályokról szóló 6/2011. (I. 14.) VM rendelet (VMr.)
-	A légszennyezettségi agglomerációk és zónák kijelöléséről szóló 4/2002. (X. 7.) KvVM rendelet (KvVMr.)

A megállapított tényállás 
A felügyelőség igazgatója arról tájékoztatott, hogy Szentgotthárd és térségének levegőszennyezettségére vonatkozóan kevés adat áll rendelkezésre. Ózon (O3) tekintetében folyamatos mérést az Országos Légszennyezettségi Mérőhálózat (OLM) részeként az Országos Meteorológiai Szolgálat által üzemeltetett Farkasfai automata mérőállomás végez. Ezen túl a felügyelőség kifejezetten a Heiligenkreuz-i hulladékégető erőmű nemzetközi környezeti hatásvizsgálata keretében végeztetett a 2007. május 19. és 2008. március 6. közötti időszakban a levegőterheltségi alapállapotának megállapítása érdekében Szentgotthárd belvárosában egy ponton részleges, manuális méréseket a kiemelt jelentőségű légszennyező anyagok (SO2, NO2, CO, O3, PM10) napi átlagkoncentrációjára vonatkozóan. Az erről készült összefoglaló táblázatot a környezeti hatástanulmányhoz a magyar Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Minisztérium által az osztrák fél részére megküldött álláspont melléklete tájékoztató jelleggel tartalmazta.
E táblázatban a PM10 szálló por napi átlagkoncentrációjára vonatkozó adatok az összesen 61 mérési napból az alsó vizsgálati küszöböt (25 mg/m3) meghaladó értéket 9 napon; a felső vizsgálati küszöböt (35 mg/m3) meghaladó értéket 12 napon; az egészségügyi határértéket (50 mg/m3) meghaladó értéket 14 napon tartalmaznak. Ugyanez a táblázat O3 ózonterhelésre vonatkozó adatai szerint az ózonra mért értékek a mérési napokból egy alkalommal haladták meg a célértéket (120mg/m3); 20 napon pedig „az akkumulált ózon szennyezettség 40 ppb koncentráció felett (AOT40)” tekintetében meghatározott vonatkoztatási értéket (80 mg/m3). A farkasfai automata mérőállomás Szentgotthárdtól mintegy 12 km-re, délkeletre található, azonban az egyéb, lokálisan és helyhez kötötten levegőszennyezettséget okozó szennyezőanyagokhoz képest az ózonszennyezettség nagy térbeli kiterjedése alapján a rendelkezésre álló adatok összehasonlítási referencia értékként vehetők figyelembe. A farkasfai mérőállomásnak az OLM honlapján szereplő adatai szerint a levegő ózonszennyezettsége a 2007-2012 években a nyári hónapokban jelentősen meghaladta az egészségügyi határértéket és a célértéket a térségben.
Ugyancsak a minisztériumi álláspont tartalmazza, hogy a légszennyezettséggel összefüggő környezet-egészségügyi szempontból a 2000-2004. évben, Vas megye kistérségben végzett vizsgálatokból származó statisztikai adatokból kiderül, hogy a Szentgotthárdi kistérség férfi népességének légzőrendszeri megbetegedések miatt bekövetkezett halálozása az országos szintnek csaknem négyszerese az adott időszakban. A 15-64 éves nők között az országos átlaghoz viszonyítva daganatos megbetegedések vonatkozásában 34,9% többlethalálozás volt tapasztalható. Szentgotthárd és térsége levegőminőségi alapállapotára vonatkozó adatokhoz kapcsolódóan az osztrák területek levegőszennyezettségi alapállapotának adatai közül a tervezett Heiligenkreuz-i hulladékégető erőmű környezeti hatástanulmánya J/8. fejezetében szereplő, az O3 ózonterhelésre, valamint a PM10 szálló porra vonatkozó adatokat értékeltem vizsgálatom során. [http://www.kvvm.hu/cimg/documents/ALL0197_J08_UVE_RVH_FB-Luft_Klima_Rev1_20122007_HU.pdf]
A környezeti hatástanulmány e fejezetében a 2-9. és 2-12. táblázat a PM10 szállóporra vonatkozó mérések alapján megállapított napi átlagkoncentráció adatait, valamint az egészségügyi határérték túllépésének évenkénti számát; a 2-11. és 2-13. táblázat pedig az ózonra vonatkozó mérések alapján megállapított napi átlagkoncentráció adatait és az egészségügyi határérték túllépésének évenkénti számát tartalmazza. A környezeti hatástanulmány értékelése szerint a PM10 szállóporra az osztrák imisszióvédelmi (IG-L) törvényben előírt, a magyar szabályozással azonos 50 mg/m3 egészségügyi határértéket valamennyi mérőhelyen (Oberwart, Lafnitztal) rendszeresen túllépte, a túllépések száma 2003-ban és 2006-ban az éves megengedett napok számát is meghaladta. Az ózon tekintetében a nyolcórás napi középérték alapján az IG-L-ben előírt 120 mg/m3 célértéket 2000-2007-ig valamennyi évben, a mért adatok valamennyi mérőhelyen (Oberwart, Lafnitztal) meghaladták, 2000-ben, 2001-ben, 2002-ben, 2003-ban, 2005-ben és 2007-ben a túllépések száma a megengedett napok számát jelentősen meghaladta.
A környezeti hatásvizsgálati eljáráshoz készült osztrák meteorológiai, klíma és levegőminőségi szakvélemény a mérési adatokat értékelve hangsúlyozta, hogy „Az Oberwart és a Heiligenkreuz közti egyezés azt mutatja, hogy a finom port egy nagy térség problémájának kell tekintenünk, és a vizsgált térség immissziós helyzetét a helyi emissziós források csak igen kis mértékben határozzák meg.”

A vizsgálat megállapításai
I.	A hatáskör tekintetében 
Az alapvető jogok biztosának feladat- és hatáskörét, valamint ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az Ajbt. határozza meg.
Az Ajbt. 18. § (4) bekezdése szerint az alapvető jogok biztosa a hatóságok tevékenysége során felmerült, az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében hivatalból eljárást folytathat. A hivatalból indított eljárás természetes személyek pontosan meg nem határozható, nagyobb csoportját érintő visszásság kivizsgálására vagy egy alapvető jog érvényesülésének átfogó vizsgálatára irányulhat.

II.	Az alapjogok tekintetében
Az alapvető jogok biztosa egy adott társadalmi probléma mögött álló összefüggés-rendszer feltárása során autonóm, objektív és neutrális módon, kizárólag alapjogi érvek felsorakoztatásával és összevetésével tesz eleget mandátumának. Az ombudsmani intézmény megalakulása óta az állampolgári jogok országgyűlési biztosa következetesen, zsinórmértékként támaszkodott az Alkotmánybíróság alapvető jogállami garanciákkal és az alapjogok tartalmával kapcsolatos elvi megállapításaira, valamint – az ombudsmani jogvédelem speciális vonásainak megfelelően – alkalmazta az alapjog-korlátozás alkotmányosságát megítélni hivatott egyes alapjogi teszteket.
Követve a fenti gyakorlatot, míg az Alkotmánybíróság eltérő álláspontot nem fogalmaz meg, eljárásom során irányadónak tekintem a testület eddigi megállapításait. Mindezt alátámasztandó, az Alkotmánybíróság a 22/2012. (V. 11.) AB határozatában arra mutatott rá, hogy „az előző Alkotmány és az Alaptörvény egyes rendelkezései tartalmi egyezősége esetén éppen nem a korábbi alkotmánybírósági döntésben megjelenő jogelvek átvételét, hanem azok figyelmen kívül hagyását kell indokolni”.
Az Alaptörvény XX. cikk (1) és (2) bekezdése szerint mindenkinek joga van a testi és lelki egészséghez. E jog érvényesülését Magyarország – egyebek mellett – a környezet védelmének biztosításával segíti elő. Az Alaptörvény XXI. cikk (1) bekezdése alapján Magyarország elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez.
Az Alkotmánybíróság 28/1994. (V. 20.) számú határozatában megállapította, hogy „a környezethez való jog jelenlegi formájában nem alanyi alapjog, de nem is pusztán alkotmányos feladat vagy államcél, amelynek megvalósítási eszközeit az állam szabadon választhatja meg, hanem elsősorban önállósult és önmagában vett intézményvédelem, azaz olyan sajátos alapjog, amelynek az objektív, intézményvédelmi oldala túlnyomó és meghatározó. Így az e joggal kapcsolatos kérdéseket túlnyomó részt az állami szervek környezetvédelmi intézkedések tételére vonatkozó kötelessége oldaláról kell vizsgálni, nem pedig az egyes embereket a konkrét helyzetben megillető jogosultságok oldaláról. Az állam környezetvédelemre vonatkozó kötelességei teljesítésének garanciáit emeli az alapjogok szintjére. E jog sajátosságai folytán mindazokat a feladatokat, amelyeket másutt alanyi jogok védelmével teljesíti az állam, itt törvényi és szervezeti garanciák nyújtásával kell ellátnia.”

III.	A vizsgálat érdemében
Az Európai Uniós szabályozásban a környezeti levegő minőségéről és a Tisztább levegőt Európának elnevezésű programról szóló 2008/50/EK Irányelv preambulumának (20) bekezdése szerint Bizonyos szennyező anyagok, mint például az ózon vagy a szálló por országhatárokon átterjedő jellege miatt szükség lehet a szomszédos tagállamok közötti koordinációra a levegőminőségi tervek és rövid távú cselekvési tervek kidolgozása és végrehajtása, valamint a nyilvánosság tájékoztatása során.
Az Európai Parlament és Tanács 1600/2002/EK határozatával elfogadott hatodik közösségi környezetvédelmi cselekvési program 9. cikke (2) bekezdésének i) pontja szerint elő kell mozdítani az országhatárokon átnyúló környezetvédelmi együttműködést szomszédos országok és régiók között.
A 10. cikk f) pontja szerint ezen célok érdekében felül kell vizsgálni, és rendszeresen figyelemmel kell kísérni a tájékoztatási és jelentéstételi rendszereket következetesebb és hatékonyabb rendszer elérése céljából, jó minőségű, összehasonlítható és a tárgyhoz tartozó környezeti adatok folyamatos szolgáltatásának biztosítása érdekében. A Bizottságot felkérik, hogy minél előbb megfelelő javaslatot tegyen erre vonatkozóan. A figyelemmel kísérés, adatgyűjtés és jelentéstétel követelményeivel a jövőbeli környezetvédelmi jogszabályoknak hatékonyan kell foglalkozniuk.
A Lr. 21. § (2) bekezdése szerint a szomszédos országok kibocsátásai következtében az országban kialakuló küszöbértéket, határértéket, tűréshatárral növelt célértéket meghaladó szennyezettség csökkentésére kétoldalú kapcsolatok keretében megfelelő és arányos intézkedések, levegőminőségi tervek, füstköd-riadó terv kidolgozását kell kezdeményezni.
A határ két oldalán a tényállás szerint rögzített levegőterheltségi szint (levegőminőségi alapállapot) adataihoz kapcsolódóan azt a kérdést vizsgáltam meg, hogy melyek azok az egészséges környezethez való jog érvényesülését szolgáló, hatályos jogszabályokban megállapított intézményvédelmi garanciák, amelyek biztosítják a megfelelő beavatkozási szint megválaszthatóságát, valamint amelyek a tagállamok közötti levegőminőség javítását – a vonatkozó európai uniós szabályozásnak és célkitűzéseknek megfelelően – a légszennyezettség csökkentésére irányuló megfelelő és arányos intézkedések megállapításához, illetve a levegőminőségi tervek és rövid távú cselekvési tervek kidolgozása és végrehajtása során eszközlő koordináció megállapításához szükségesek.
A Kvt. 4. § 26. pontja szerint a szennyezettségi határérték: a környezet valamely elemének olyan – jogszabályban meghatározott – mértékű szennyezettsége, amelynek meghaladása – a mindenkori tudományos ismeretek alapján – környezetkárosodást vagy egészségkárosodást idézhet elő.
A szennyezettségi, egészségügyi határérték tehát a levegőminőség javítására irányuló beavatkozás vonatkoztatási pontja, amelyet a Kvt. 35. § (1) bekezdése szerint a környezeti elemek védelme, továbbá a környezetet veszélyeztető hatások elleni védelem érdekében kell megállapítani úgy, hogy megállapítása során figyelembe kell venni a környezet tényleges és elérendő célállapotát is. A Kvt. 89. § (3) bekezdése szerint a határértéket a miniszter – az érdekelt miniszterek egyetértésével kiadott – rendeletben, vagy rendeletben meghatározott esetekben a környezetvédelmi hatóság állapítja meg.
Az egészségügyi határértékből származtatja a jogszabály a légszennyezettségi agglomerációk, vagy zónák kijelölése szempontjából lényeges alsó- és felső vizsgálati küszöbértékeket, amelyek alapján a miniszter kijelöli, illetve felülvizsgálja a légszennyezettségi zónákat és agglomerációkat. 
A légszennyezettségi agglomerációk és zónák kijelöléséről a Lr. 10. §-a rendelkezik.  
(1) Magyarország területén a levegőterheltségi szint mértéke szerint, a vizsgálati küszöbértékek alapján, légszennyezettségi agglomerációk vagy zónák kerülnek kijelölésre.
(2) A légszennyezettségi agglomerációk és zónák kijelölésének felülvizsgálatára a levegőterheltségi szintet befolyásoló körülmények jelentős változása esetén, de legalább öt évenként kerül sor.
(3) A kén-dioxid, a nitrogén-dioxid, a nitrogénoxidok, a PM10 és PM2,5, az ólom, a benzol és a szén-monoxid által okozott levegőterhelés jelentős változása esetén, a légszennyezettségi agglomerációk és zónák kijelölésének felülvizsgálatára öt évnél gyakrabban kerül sor.
Szentgotthárd és térsége a KvVMr. 1. számú mellékletének 10. pontja szerint jelenleg „az ország többi területe” légszennyezettségi zónába tartozik.
Szentgotthárd és térsége a légszennyezettségi zónába való besorolására irányadó jellemzők szerint a Hér. 5. melléklet 5. pontja szerint PM10 szállópor tekintetében az E csoportba tartozó olyan terület, ahol a légszennyezettségi szint a felső és az alsó vizsgálati küszöb között van.
A Hér. 1. számú melléklete tartalmazza a PM10 szálló por tekintetében a 24 órás egészségügyi határértéket (50 mg/m3), ebből származtatva a levegőben lévő PM10 szálló por felső és alsó vizsgálati küszöbértékeit a VMr. 9. melléklete tartalmazza (70%, illetve 50%-a a határértéknek).
A tényállásban rögzítettek szerint Szentgotthárdon az összesen 61 mérési napból a levegő szállópor koncentrációja összesen 35 napon haladta meg az alsó vizsgálati küszöbértéket, míg a felső vizsgálati küszöbértéket 26 napon haladták meg a mért értékek. Vagyis a hulladékégető erőmű nemzetközi környezetvédelmi hatásvizsgálati eljárásában a magyar állásponthoz elvégzett mérés tájékoztató jellegű adatai szerint a jelenlegi légszennyezettségi zóna besorolásnak a PM10 szállóporterhelés „E” csoport szerinti értékeihez képest kb. 43%-ban magasabb értéket valószínűsítenek.
A tájékoztató jellegű adatok értékeléséhez kapcsolódóan a VMr. 9. mellékletének 8.2. pontjában szereplő szempont szerint amennyiben öt évnél rövidebb időre vonatkozó mérési adatok állnak rendelkezésre, a tagállamok a felső és az alsó vizsgálati küszöbérték túllépéseinek meghatározására összegezhetik az év rövidebb időszakaira vonatkozó, valamint a nagy valószínűséggel a leginkább terhelt helyekre kiterjedő, rövid időtartamú mérési kampányok eredményeit az emisszió-kataszterben található információkkal és a modellezésből származó adatok eredményeivel.
Szentgotthárd és térsége levegőjének ózonterheltségi szintjére vonatkozó, rendelkezésre álló referencia adatokat az alábbi jogszabályi rendelkezések alapján értékeltem.
A Lr. 18. § (1) bekezdése szerint azokra a zónákra és agglomerációkra, ahol a talajközeli ózon koncentrációja meghaladja a célértéket, illetve a hosszú távú célkitűzést, a felügyelőségnek a közlekedési hatóság, vagy a települési önkormányzatok véleményének figyelembevételével, az érintett légszennyezők bevonásával meg kell határoznia azokat az aránytalanul nagy költségeket nem igénylő intézkedéseket (a továbbiakban: ózoncsökkentő program), amelyek biztosítják a célértékek, illetve a hosszú távú célkitűzés elérését.
A Hér. 1. melléklete az ózon célértékét 2010. évtől a napi 8 órás mozgó átlagkoncentráció tekintetében 120 mg/m3-ban határozza meg. A Hér. 4. melléklete az ökológiai rendszerek védelmében meghatározott kritikus levegőterheltségi szintek között a talaj közeli ózon koncentráció okozta terhelés megengedett értékeit tartalmazza az AOT40 1 órás vonatkoztatási értéke (80 mg/m3) alapján származtatva.
A KvVMr. jelenlegi, légszennyezettségi zónába való besorolása alapján Szentgotthárd és térsége a Hér. 5. melléklet 7. pontja szerinti O-I. csoportba tartozik, vagyis olyan terület, ahol a talajközeli ózon koncentrációja meghaladja a célértéket.
A KHV eljárásban a magyar állásponthoz tájékoztatásul mellékelt táblázat O3 ózonterhelésre vonatkozó adatai szerint az ózonra mért értékek a mérési napokból egy alkalommal haladták meg a célértéket (120mg/m3), 20 napon pedig „az akkumulált ózon szennyezettség 40 ppb koncentráció felett (AOT40)” tekintetében meghatározott vonatkoztatási értéket (80 mg/m3). A táblázatban szereplő, rendelkezésre álló tájékoztató jellegű adatok szerint nem valószínűsíthető O3 ózonterhelés szempontjából a zónabesorolás felülvizsgálatának szükségessége.
A farkasfai mérőállomás ózonterheltségi szintre vonatkozó, az OLM honlapján szereplő aggregált adatai a Szentgotthárdon mért részleges adatoknak azonban részben ellentmondanak: a mérőállomásnak az OLM honlapján szereplő adatai szerint a levegő O3 ózonszennyezettsége a 2007-2012 években a nyári hónapokban rendszeresen és  jelentősen meghaladta az egészségügyi határértéket és a célértéket a térségben. (A jelenleg célértékként meghatározott 120 mg/m3 érték 2009. december 31-ig határértékként volt meghatározva a Hér. 1. mellékletének 1.1.3.2. pontjában.) 
Az adatkülönbözőség a mérések és a megfelelően rögzített adatok biztosítása kiterjesztésének szükségességét veti fel, ezért a következőkben azt vizsgálom meg, hogy a hatályos jogszabályok a kiemelt jelentőségű légszennyező anyagok mérésére, valamint a levegőterheltségi szint, a levegő szennyezettségi állapota meghatározásával és a légszennyezettségi zónák és agglomerációk kijelölésével összefüggésben, továbbá a levegőterhelés javításával kapcsolatosan milyen intézményvédelmi kötelezettségeket, feladatokat és szempontokat állapítanak meg.
Az Lr. 9. § (1) bekezdése szerint Magyarország területén a levegőterheltségi szintet és a légszennyezettségi határértékek betartását az Országos Légszennyezettségi Mérőhálózat (OLM) vizsgálja.
A (4) bekezdés szerint az OLM által mért levegőterheltségi adatok interneten keresztül történő elérhetőségét, és a nyilvánosság folyamatos tájékoztatását, a környezetvédelemért felelős miniszter által vezetett minisztérium honlapja biztosítja.
A VMr. 3. § (1) bekezdése szerint a levegőterheltségi szint mérését a (2) bekezdésben foglaltak figyelembevételével a kijelölt mérőponton állandó helyre telepített mérőrendszerrel vagy időszakosan, ismételt, illetve eseti méréssel kell végezni folyamatos vagy szakaszos mintavételi és mérési módszerek alkalmazásával. A mérőpontokat az 1., 2., 3. és 4. mellékletnek megfelelő helymegválasztással és sűrűséggel kell a környezetvédelmi hatóságnak kijelölni.
A mérés módjának megválasztása tekintetében a VMr. 1. melléklete meghatározza, hogy a légszennyezettségi zóna népessége szerint hány darab helyhez kötött mérésre szolgáló mintavételi pontot kell a felügyelőségnek kijelölni abban az esetben, ha a légszennyező anyagok maximális koncentrációi túllépik a felső vizsgálati küszöbértéket, valamint azt is, ha a légszennyező anyagok maximális koncentrációi a felső és az alsó vizsgálati küszöbérték között helyezkednek el.
Az ózonkoncentráció helyhez kötött mérésére szolgáló mintavételi pontok száma meghatározásának kritériumait a VMr. 3. számú melléklete, az ózonkoncentrációk vizsgálatára szolgáló mintavételi pontok osztályozásának és elhelyezkedésének kritériumait a VMr. 4. számú melléklete tartalmazza.
A Hér. 4. § (1) bekezdése szerint a kiemelt jelentőségű szennyezőanyagokat a VMr. alapján rendszeresen ellenőrizni és értékelni kell.
A jogszabály a levegőterheltségi szintre, a levegő alapállapotára vonatkozó mérési kötelezettséget az Országos Légszennyezettségi Mérőhálózat keretében az egyes, területileg illetékes felügyelőségek feladataként határozza meg a kiemelt jelentőségű szennyezőanyagok mérése tekintetében, amelyhez egyébként a VMr. további speciális és objektív szempontokat is megállapít.
A szennyezőanyagok mérésének kötelezettségére vonatkozó intézményvédelmi garanciák – egyebek mellett – a nyilvánosság elvének érvényesülését szolgálják, ebből a szempontból is alapvető jelentőségűek.
A Kvt. 12. § (1) bekezdése szerint a környezet védelmével kapcsolatos állampolgári jogok gyakorlása és kötelezettségek teljesítése céljából a közfeladatot ellátó szervek mindenki számára lehetővé teszik a környezet és az egészség lényeges összefüggéseinek, a környezetkárosító tevékenységek és azok fontosságának megismerését.
Ugyanezen szakasz (2) bekezdése szerint mindenkinek joga van a külön jogszabályban meghatározott környezeti információkat – mint közérdekű adatokat – megismerni.
E jog biztosítására a (3) bekezdés úgy rendelkezik, hogy az állami szervek, az önkormányzatok (..) a környezethez kapcsolódó kötelezettséget, feladatot teljesítő vagy közszolgáltatást nyújtó, illetve az egyéb közfeladatot ellátó szervek vagy személyek (a továbbiakban: környezeti információval rendelkező szerv) feladatkörükben kötelesek a környezet állapotát és annak az emberi egészségre gyakorolt hatását figyelemmel kísérni, igény esetén a rendelkezésére álló környezeti információt hozzáférhetővé tenni, rendelkezésre bocsátani, továbbá a környezeti információk külön jogszabályban meghatározott körét, illetve a birtokában levő vagy a számára tárolt információk jegyzékét elektronikusan vagy más módon közzétenni.
A felügyelőség illetékességi területén kizárólag az Országos Meteorológiai Szolgálat üzemeltetésében működő, az ózon mérését végző farkasfai mérőállomás található, egyéb szennyezőanyag mérésére más automata mérőállomás a teljes illetékességi területen nem üzemel. 
A felügyelőség manuális módszerrel Vas megyében Szombathelyen és Kőszegen, Zala megyében Keszthelyen, Lentiben, Nagykanizsán, Zalaegerszegem és Zalalövőn végez időszaki méréseket, kizárólag NO2 és SO2-ra szennyezőanyagra vonatkozóan, a többi kiemelt jelentőségű szennyezőanyagra vonatkozóan az OLM honlapján a felügyelőség illetékességi területén nincsen közzétett adat.
A vizsgálatom során rendelkezésemre bocsátott iratok, a felügyelőség tájékoztatása és az OLM honlapján elérhető adatok alapján megállapítottam, hogy a felügyelőség illetékességi területe vonatkozásában, ezen belül Szentgotthárd és térsége levegőminőségének jellemzésére – a tényállásban említett adatokon kívül – nem állnak rendelkezésre a kiemelt jelentőségű légszennyező anyagokra vonatkozó, megfelelő mérési adatok. A mérési adatok hiánya következtében a térség levegőminőségét jellemző, a kiemelt jelentőségű légszennyező anyagokra vonatkozó környezeti információk hiányában nem állapítható meg a levegőminőség javításához a megfelelő és arányos intézkedések, illetve a levegőminőségi terv, és az ózoncsökkentési program szükségessége sem. Mérési adatok hiányában ugyancsak nem állapítható meg a mérési módszerek megválasztása szempontjából a mérőállomások telepítésének kötelezettsége. A mérések és a nyilvános mérési adatok hiánya miatt sérül az egészséges környezethez való alapvető jog. 
Megállapítottam, hogy az Országos Légszennyezettségi Mérőhálózatot üzemeltető környezet védelméért felelős miniszter által vezetett minisztérium és a felügyelőség egyetemlegesen a levegőterheltségi szintet jellemző, megfelelő és naprakész környezeti információk biztosításának és közzétételének elmulasztásával az egészséges környezethez való joggal, valamint a közérdekű adatok hozzáféréséhez való joggal összefüggő visszásságot okoztak.
A térség osztrák területének levegőminőségi adataihoz kapcsolódóan a nemzetközi hatásvizsgálati eljárás céljára készült osztrák szakértői anyag megállapítása szerint „Az Oberwart és a Heiligenkreuz közti egyezés azt mutatja, hogy a finom port egy nagy térség problémájának kell tekintenünk, és a vizsgált térség immissziós helyzetét a helyi emissziós források csak igen kis mértékben határozzák meg.” 
Megállapítottam, hogy a térség magyar és osztrák területei vonatkozásában a vizsgálat során megismert, rendelkezésre álló levegőminőségi adatok indokolttá teszi a PM10 szálló por és O3 levegőterheltségi szinttel összefüggő megfelelő és arányos intézkedések terveinek, az esetlegesen szükséges levegőminőségi tervek és rövid távú cselekvési tervek kidolgozásának koordinációjára irányuló, az osztrák környezetvédelmi minisztérium felé való kezdeményezését.
Intézkedéseim

A vizsgálat által feltárt alapvető jogokkal összefüggő visszásságok orvoslása és jövőbeni bekövetkezésük lehetőségének megelőzése érdekében, az Ajbt. 31. § (1) bekezdése alapján felkérem a környezet védelméért felelős Vidékfejlesztési Minisztert, hogy 
–	tegye meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy Szentgotthárdon és térségében, illetve a felügyelőség illetékességi területén a levegőminőségi adatokat, a jogszabályban meghatározott, kiemelt szennyezőanyagok tekintetében, megfelelően végzett mérésekkel biztosítsák, és a mérések eredményeit az OLM honlapján közzétegyék.

Az Ajbt. 32. § (1) bekezdése alapján felkérem a Nyugat-dunántúli Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőség igazgatóját, hogy
–	a kiemelt jelentőségű szennyezőanyagok ellenőrzéséről és értékeléséről a jogszabályok előírásai szerinti mérések végzésével gondoskodjon.

Az Ajbt. 32. § (1) bekezdése alapján felkérem a környezet védelméért felelős Vidékfejlesztési Minisztert, hogy
–	vizsgálja meg a térség levegőterheltségi állapota szerint az osztrák Környezetvédelmi Minisztériummal való, a megfelelő és arányos intézkedések kidolgozásának koordinációjára irányuló konzultáció szükségességét, valamint kezdeményezze a megfelelő együttműködést az ózon és a szálló por országhatárokon átterjedő jellege miatt a térség levegőminőségi alapállapotának hosszú távú javulása érdekében. 

Budapest, 2012. október

Prof. Dr. Szabó Máté sk.