Az alapvető jogok biztosának
Jelentése
az AJB 3202/2012. számú ügyben

Előadók: dr. Bódis Cecília
dr. Várady Eszter
Az eljárás megindítása
2012-ben indítottam az ügyvédek és a hozzájuk forduló ügyfelek jogainak érvényesülését vizsgáló projektet. Az egyéni alapjogok védelme szempontjából kiemelt fontosságúnak tartom az ügyvédi kamarák fegyelmi eljárási gyakorlatát és a kapcsolódó szabályozás alapjogi elemzését. 
Figyelemmel egyrészről az ügyvédek által képviselt állampolgárok jogaira, másrészről az ügyvédi kar jogait érintő kérdésekre, a jogállamiság elvének és a jogbiztonság követelményének [Alaptörvény B) cikk (1) bekezdés], valamint a tisztességes eljáráshoz való jog [Alaptörvény XXIV. cikk] érvényesülésének vizsgálatát az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (a továbbiakban: Ajbt.) 18. § (1) bekezdésének d) pontja, valamint a 18. § (4) bekezdése alapján, hivatalból rendeltem el. Vizsgálatom eredményes befejezése érdekében tájékoztatást kértem a megyei ügyvédi kamaráktól, a Magyar Ügyvédi Kamara elnökétől, valamint a közigazgatási és igazságügyi minisztertől.

Érintett alapvető jogok és elvek 
–	A jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye. „Magyarország független, demokratikus jogállam.” [Alaptörvény B) cikk (1) bekezdés]
–	A tisztességes eljáráshoz való jog. „Mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és ésszerű határidőn belül intézzék. A hatóságok törvényben meghatározottak szerint kötelesek döntéseiket indokolni.” [Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdés]

Alkalmazott jogszabályok
–	Magyarország Alaptörvénye;
–	Az ügyvédekről szóló 1998. évi XI. törvény (továbbiakban: Üt.)

A megállapított tényállás
I. Vizsgálatom során – a projekt célkitűzésének megfelelően – az ügyvéd és a megbízója közötti jogviszonyt kizárólag a fegyelmi felelősségre vonatkozó szabályok figyelembevételével tekintettem át. 
Az ügyvéd megbízója megbízása (meghatalmazása), vagy hatósági kirendelés alapján jár el. Hivatásának gyakorlásával – a számára biztosított törvényes eszközökkel – elősegíti megbízója jogainak érvényesülését és kötelezettségeinek teljesítését. Peres ügyekben képviseli ügyfelét, büntetőügyben védelmet lát el, egyéb jogi tanácsot ad, szerződést, beadványt, más iratot készít, pénz- és értéktárgy letéti kezelést végez.
Az ügyvéd tevékenységében szabad és független, nem vállalhat olyan kötelezettséget, amely a hivatásbeli függetlenségét veszélyezteti. Hivatását a legjobb tudása szerint, lelkiismeretesen, a jogszabályok megtartásával kell gyakorolnia, tevékenységében köteles mindenkor az ügyvédi hivatáshoz méltó magatartást tanúsítani. Nem működhet közre, ha az a hivatásával nem egyeztethető össze, így különösen, ha a közreműködését olyan jogügylethez kérik, amely jogszabályba ütközik, vagy jogszabály megkerülésére irányul. 
Ha a megbízó úgy érzi, hogy ügyvédje visszaélt a bizalmával, vagy a megbízás teljesítése során nem látja el megfelelően feladatát, panaszt tehet ellene. A panaszt az ügyvéd területi kamarájának elnökéhez lehet benyújtani. A fegyelmi eljárás szabályait az Üt. tartalmazza és a MÜK 3/1998. (VI. 27.) számú Fegyelmi Eljárási Szabályzata részletezi. Fontos kiemelni, hogy az Üt. 112. § (1)-(3) bekezdései alapján a szabályzat a területi kamarákra, az ügyvédekre, az alkalmazott ügyvédekre, a külföldi jogi tanácsadókra és az ügyvédjelöltekre kötelező.
Az ügyvédi kamaráknál etikai bizottság működik, amely nem a fegyelmi, hanem az etikai természetű konfliktusokat bírálja el. Az Ügyvédi Etikai Szabályzat tartalmazza az Európai Ügyvédi Kamarák Tanácsa (CCBE) által elfogadott európai jogi hivatás chartájának rendelkezéseit is. 
Fegyelmi vétséget követ el az ügyvéd akkor, ha az ügyvédi tevékenység gyakorlásából eredő, jogszabályban, illetve az etikai szabályzatban meghatározott kötelességét vétkesen megszegi, továbbá akkor is, ha az ügyvédi tevékenységén kívüli vétkes magatartása az ügyvédi kar tekintélyét csorbítja1.
Az ügyvéd az általa okozott kárért a Polgári Törvénykönyv alapján felel2 annak, akinek kárt okozott, ugyanakkor mulasztásából, vagy tévedéséből nem mindig következik az, hogy az ügyfél kárt szenvedett, vagy az ügyvédi munka hiányossága okozta a kárt3. A károk megtérítésének biztonságát szolgálja az ügyvédi felelősségbiztosítás, amelyet az ügyvédi működés tartama alatt fenn kell tartani. Ha egy kamarához érkező panaszban megjelölt magatartás fegyelmi vétség gyanújára utal, a kamara elnöke elrendeli a fegyelmi eljárás lefolytatását. A fegyelmi eljárás fórumrendszere logikusan igazodik a kamarai szervezeti felépítéshez: első fokon a területi kamara, másodfokon a Magyar Ügyvédi Kamara jár el. A fegyelmi megbízott és a fegyelmi főmegbízott a kamara elnökének megbízásából jár el, a kamarai gyakorlat szerint ún. kamarai ügyészi funkciót látnak el.
Elévülés miatt nem lehet a fegyelmi eljárást lefolytatni, ha a területi kamara elnöke a fegyelmi vétségnek a tudomására jutásától számított 6 hónap alatt az eljárást nem kezdeményezte, vagy a cselekmény elkövetése óta 3 év eltelt. Ha pedig a fegyelmi vétség bűncselekmény törvényi tényállását valósítja meg, a bűncselekmény elévülési idejével azonos a fegyelmi vétség elévülésének ideje. Az előzetes vizsgálat időtartama alatt az elévülés nyugszik4.
Az előzetes vizsgálat lefolytatása után a fegyelmi megbízott a jelentését átadja a kamara elnöke részére, aki vagy megszünteti az előzetes vizsgálatot, vagy az eljárás megszüntetése mellett – kisebb súlyú fegyelmi vétség esetén – írásbeli figyelmeztetést alkalmaz, vagy elrendeli a fegyelmi eljárást. Ezekről az intézkedésekről a panasz előterjesztőjét (a panaszolt ügyvéd megbízóját) és az eljárás alá vont ügyvédet értesíteni kell. A panasz előterjesztője az előzetes vizsgálat megszüntetése, valamint a figyelmeztetés alkalmazása ellen fellebbezhet. Ha a kamara elnöke elrendeli a fegyelmi eljárást, az ellen fellebbezésnek helye nincs, hiszen az a panasz előterjesztője kérelmének megfelel. Az eljárás alá vont ügyvéd a figyelmeztetés ellen fellebbezhet, ilyenkor a figyelmeztetés hatályát veszti, és a kamara elnöke elrendeli a fegyelmi eljárást. Fegyelmi vétség gyanúja esetén a kamara elnöke elrendeli a fegyelmi eljárást. Ezt követően a fegyelmi bizottság elnöke kijelöli az eljáró első fokú fegyelmi tanácsot és annak elnökét.
Fegyelmi büntetések a vétséget elkövető ügyvéddel szemben – az Üt. 38. §-a szerint – a következők: a megrovás, a pénzbírság (ez utóbbi összege a szabálysértési pénzbírság legmagasabb összegének kétszereséig terjedhet), valamint a kamarából való kizárás (ügyvédjelöltek esetén ún. törlés). A kizárás végrehajtását az ügyvédi kamara 3 évre függesztheti. Ha azonban a felfüggesztés időtartama alatt az ügyvéd újabb fegyelmi vétséget követ el, és amiatt jogerősen újabb fegyelmi büntetést szabtak ki, a felfüggesztett fegyelmi büntetést végre kell hajtani. 
Az ügyfelek védelmét szolgálja az a gyakorlat, miszerint az az ügyvéd, aki ellen az ügyész olyan szándékos bűncselekmény elkövetése miatt emelt vádat, amelynek büntetési tétele 3 évi szabadságvesztésnél súlyosabb, illetőleg súlyos fegyelmi vétséget követett el, ne vállalhasson ügyvédi megbízást. Ezért ilyen esetekben az első fokú fegyelmi tanács az ügyvéd tevékenységének gyakorlását felfüggeszti. A felfüggesztés időtartama vagy a büntetőeljárás jogerős befejezéséig, vagy 3 hónapig tart. A 3 hónap egy ízben legfeljebb további 3 hónappal meghosszabbítható. 
Ha az eljárás alá vont ügyvéd ellen büntetőeljárás indult, a fegyelmi eljárást fel lehet függeszteni a büntetőeljárás lezárásáig. Emiatt, valamint a fegyelmi eljárás során tehető egyéb intézkedések érdekében (pl. az ügyvéd tevékenységének felfüggesztése stb. miatt) a büntetőügyben eljáró hatóság az ügyvéd ellen indított büntetőeljárás elrendeléséről és annak befejezéséről köteles értesíteni a kamarát.
Előfordulhat, hogy a fegyelmi eljárás során olyan előzetes kérdés tisztázása merül fel, amelynek elbírálására más hatóság jogosult. Ilyen esetben is – a más eljárás jogerős befejezéséig – a fegyelmi eljárás függeszthető.
Fegyelmi intézkedés megtételére akkor van lehetőség, ha az ügy megítélése egyszerű és a fegyelmi vétség egyértelmű. Fegyelmi intézkedésként a kizárás kivételével bármely büntetés kiszabható, és figyelmeztetés is alkalmazható. A fegyelmi intézkedés elleni fellebbezés esetén a fegyelmi intézkedés hatályát veszti, és az első fokú fegyelmi tanács elnöke tárgyalást tűz ki. 
A másodfokú határozat ellen a kézbesítésétől számított 30 napon belül – a közigazgatási perekre irányadó szabályok szerint – bírósághoz lehet fordulni. 

II. Az ügyvédekkel szemben a területi kamarákhoz 2008-2011 között érkezett panaszok számáról, tárgy5 szerinti megoszlásáról a MÜK elnöke a következő tájékoztatást adta: 
A Kamarák számára az adatok, statisztikai nyilvántartások vezetése, készítése nem kötelező, ezért esetenként a megyei adatok összevetése nehézséget okozott, ennek ellenére a tendenciák meglehetős pontossággal követhetőek. A letétkezeléssel kapcsolatos panaszok felölelik azokat a vétkes magatartásokat is, amikor nem készült letéti szerződés, avagy az nem a Magyar Ügyvédi Kamara Letéti Szabályzata szerint készült, továbbá a letéttel késedelmes elszámolást, a letét téves, vagy helytelen kifizetését. A letét elsikkasztásának esetei számszerűen az ügyek töredékében fordult elő, jóllehet esetenként jelentős összegre és minden esetben igen kedvezőtlen közmegítélést kiváltva.
A Kamara részletes adatszolgáltatásából kiemelt és összegzett adatok6 jelentésem 1-2. számú mellékleteiben található táblázatokban láthatók. Ezek alapján összegzésül elmondható, hogy a vizsgált időszakban (2008-2011. között) nagyságrendileg valamennyi megyében és a fővárosban évente hasonló – összesen országosan átlagosan kb. 1500, ebből Budapesten átlagosan kb. 700 – volt a panaszok száma. Csongrád, Hajdú-Bihar és Nógrád megyében nagyobb ügyszám-emelkedés, de pl. Békés és Fejér megyében némi csökkenés volt tapasztalható.
Tájékoztatást kértem arról is, hogy az eljárások a fegyelmi eljárás melyik szakaszában fejeződtek be. Az Üt. 47. §-a szerint a vizsgálati eljárás adatai alapján döntheti el a Kamara elnöke, hogy elrendeli-e a fegyelmi eljárást, vagy a fegyelmi eljárás elrendelése nélkül megszünteti a vizsgálati eljárást, vagy megszünteti a vizsgálati eljárást és figyelmeztetést alkalmaz. A Kamara elnöke szerint „nincs külön előzetes vizsgálati eljárás és vizsgálati eljárás. Amennyiben a panasz alapján a kamara elnöke nem tagadja meg az előzetes vizsgálat elrendelését, úgy azt elrendeli. Az előzetes vizsgálat, illetve a vizsgálati eljárás szinonim fogalmak, de a törvény7 is az „előzetes vizsgálat” fogalmát használja.” 
A jelentésem 2. mellékletében látható, hogy a megszüntetések, azaz az előzetes vizsgálatot megtagadó, az előzetes vizsgálat eredményeként önállóan megszüntetett vagy a kisebb súlyú fegyelmi vétség következtében figyelmeztetés alkalmazásával megszüntetett eljárások száma összességében kb. 70%-a volt az összes eljárásnak. Tehát évente, az összes beérkezett ügynek kb. 30%-ában indult fegyelmi eljárás. Megjegyzendő, hogy 2008. és 2011. között nőtt a fegyelmi eljárásokra utaló ügyek száma (29%-ról 34%-ra). 
A fegyelmi „büntetések” arányáról szintén adatokat kértem. A fegyelmi eljárás vagy marasztalással, vagy az eljárás megszüntetésével zárulhat. Éves szinten nehezebb összevetni a folyamatban lévő és a befejezett fegyelmi eljárások számát, mivel a felfüggesztések, valamint az évközben keletkezett, másik évre elhúzódó eljárások módosítanak az arányokon. Kiemelendőek viszont a Budapesti Ügyvédi Kamara adatai, mely szerint a legsúlyosabb büntetést, azaz a kizárást (ügyvédjelölt estén törlést) az esetek 8-15%-ában (az elmúlt 4 évben ez évenként 20-30 főt jelentett) alkalmazta a testület. Országos szinten – a területi kamarák adatait is figyelembe véve – ez a szám átlagosan kb. 35 fő, felfüggesztett kizárást pedig az esetek 3-4%-ában, pénzbírságot 35-40%-ban, megrovást 13-18%-ban, figyelmeztetést 7-11%-ban alkalmaztak. 
Fegyelmi eljárásra a jogszabály – az előzetes vizsgálattal ellentétben – nem állapít meg határidőt. Ezért a fegyelmi ügyekben a döntéshozatalra vonatkozó határidő gyakorlati alakulása is következtetésekre ad okot. Megállapítható, hogy – bár erre vonatkozóan nem folyik statisztikai adatgyűjtés – túlnyomó részben a panaszok beérkezésétől számított 3-6 hónap alatt meghozzák az I. fokú fegyelmi határozatot. 
A Budapesti Ügyvédi Kamara nem rendelkezik olyan statisztikai adattal, amely megmutatná, hogy az ügy érkezése és az I. fokú határozat meghozatala között mennyi idő telik el a tárgyalható (tehát nem felfüggesztendő) ügyek esetében. Évente azonban elvétve fordul elő, hogy tárgyalás elmaradna. 
Általában az ügyek érkezésétől számított két hónapon belül az első tárgyalást megtartják. Az ügyek túlnyomó része az első, legfeljebb a második tárgyaláson befejeződik. Két tárgyalás között 90 napnál hosszabb idő nem telik el, amiben főleg a bírói gyakorlatból átvett törvénykezési szünet kiemelt szerepet játszik. 
A Kamara figyelembe kényszerül venni a nyári szabadságolásokat is, amelyek szokásos időtartama június közepétől augusztus végéig tart, így az ezen időtartamra tűzött tárgyalások érdemben nem lennének megtarthatóak. Az ügyek túlnyomó része a Fegyelmi Bizottsághoz érkezéstől számított 6 hónapon belül befejeződnek, kisebb részben ennél hosszabb idő után, de egy éven belül. A kialakított fegyelmi gyakorlat tilalmazza a fegyelmi tárgyalásnak új határnap kitűzése nélküli (ún. „határnap hivatalból”) halasztását. A Fegyelmi Bizottság messzemenően törekszik az eljárás alá vont ügyvéd személyes jelenlétére ebből következően az eljárás alá vont ügyvéd eljárást elhúzó magatartása tanúsításának megakadályozására. 
A felfüggesztésre kerülő fegyelmi ügyek túlnyomó többségének oka a párhuzamosan folyó büntető eljárás. Az ilyen ügyek esetében nem ritka a 6-10 évig történő felfüggesztés. Az esetleges polgári per miatt felfüggesztett fegyelmi eljárások esetében is előfordul a 3-5 évig, a polgári per jogerős befejezéséig való függesztés. 
A Kamara elnöke szerint nem szükséges a fegyelmi eljárás utolsó, érdemi szakaszára konkrét határidő előírása, azt inkább értelmetlennek és betarthatatlannak vélné. Álláspontja szerint a Fegyelmi Bizottság tagjai a kar bizalmát élvező választott tisztségviselők, akik tudatában vannak annak, hogy sem az eljárás alá vont ügyvédnek, sem a panaszosnak nem áll érdekében az eljárás elhúzódása. Ezért a szóban forgó tisztségviselők személyes lelkiismereti meggyőződésük alapján törekszenek az ügyek alapos, de minél rövidebb időn belüli, határozattal történő befejezésére. 
A Kamara elnöke megjegyezte, hogy a panaszosok minden egyes eljárási fázisról (vizsgálat elrendelése, fegyelmi eljárás elrendelése, fellebbezés előterjesztése) tájékoztatást kapnak. Határidő előírása esetén szigorítani kellene az eljárási szabályokat. Például kivételként kellene szabályozni a más eljárás miatt felfüggesztésre kerülő ügyeket, a határidő bevezetése korlátozná a döntési, illetve a teljes körű bizonyítás lehetőségét. Megemlítette továbbá, hogy a büntető és polgári alapeljárásokban sincs törvényi határidő az érdemi határozat meghozatalára. 
A fegyelmi bizottság összetételének módosításával, külső taggal való kiegészítésével kapcsolatban a Kamara elnöke arról számolt be, hogy a kamarai vélemények többsége elveti azt a gondolatot, hogy a fegyelmi bizottságokba külső tagot vonjanak be. Van olyan kisebbségi vélemény is, hogy a fegyelmi ügyeket másodfokon elbíráló Magyar Ügyvédi Kamara fegyelmi bizottsága keretében eljáró háromtagú tanács egyik tagja „külső” legyen, azonban e személy kiválasztása, annak biztosítása, hogy a kamarai beosztáshoz alkalmazkodva álljon rendelkezésre a tárgyalások időpontjában, feltehetően nagyon sok gyakorlati problémát okozna. 
Összességében a Kamara Elnöke szerint az első fokon eljáró fegyelmi bizottságokat hosszabb távon regionális keretek között lenne célszerű megszervezni. A 19 megyei kamara között ugyanis több kisebb létszámú (100-200 taggal rendelkező), ami mind nagyobb nehézséget okoz az elfogulatlan fegyelmi bizottság összeállításában.

III. A Kamara szakmai felügyeletéért felelős közigazgatási és igazságügyi miniszter (továbbiakban: miniszter) álláspontjának összegzése: 
A minisztérium tapasztalatai szerint az ügyvédekkel kapcsolatos panaszügyek többsége előzetes vizsgálat elutasításával zárulnak, azaz az eljárás még előzetes vizsgálat szakaszába se jut el. Az általuk vizsgált panaszok többsége nem volt megalapozott. A fegyelmi eljárás megszüntetése/előzetes vizsgálat elutasítása esetén előfordul, hogy a panaszosnak nincs lehetősége az ügyvéd védekezésének, valamint az általa csatolt bizonyítékok megismerésére. Azokkal szemben kizárólag (ha a törvény lehetőséget ad rá) a határozat elleni fellebbezésben vagy a tárca felé benyújtott panaszban hozhat fel érveket. Az előzetes vizsgálat kamarai szabályzatban, illetve törvényben lévő szabályainak hatékony alkalmazása és alkalmazhatósága érdekében jelenleg egyeztetés zajlik a Magyar Ügyvédi Kamara, valamint a minisztérium között. 
A fegyelmi eljárás utolsó, érdemi szakaszára vonatkozó konkrét határidő előírása szükségességével összefüggésben a miniszter azt hangsúlyozta, hogy valamennyi bírósági, hatósági és egyéb, jogokat és kötelezettségeket érintő eljárásban méltányolható igény az eljárás tisztességes határidőn belüli lefolytatása. Az eljárás érdemi, utolsó szakasza (vagyis a fegyelmi eljárás elrendelésétől a fegyelmi tanács határozathozataláig terjedő szakasz) vonatkozásában a minisztérium megvizsgálja a konkrét határidő előírásának szükségességét. 
A fegyelmi bizottság külső taggal való kiegészítésével kapcsolatos dilemmákról a miniszternek nincs tudomása. Arra azonban rámutatott, hogy a Minisztériumban nem készült a fegyelmi bizottság összetételére vonatkozó módosítási javaslat, de más szerv által előkészített javaslatról sincs információja. A panaszkezeléssel kapcsolatban a miniszter hangsúlyozta továbbá, hogy a fegyelmi felelősségre vonás csupán egy, – a végső – eszköze annak, hogy az elvárt szintű ügyvédi szolgáltatásokat kínálja a piac; legalább ekkora figyelmet kell szentelni a tevékenység végzésének szakmai és egyéb követelményeit érvényre juttató egyéb intézmények megfelelő működtetésére is. Jelezte, hogy a minisztérium nem rendelkezik az ügyvédi fegyelmi eljárásokra vonatkozó statisztikával. 

IV. Ügyvédi titok – fegyelmi eljárás nyilvánossága
Az Üt. 8. § (1) szerint az ügyvédet – ha törvény másként nem rendelkezik8 – titoktartási kötelezettség terheli minden olyan adatot, tényt illetően, amelyről a hivatásának gyakorlása során szerzett tudomást. E kötelezettség független az ügyvédi megbízási jogviszony fennállásától, és az ügyvédi működés megszűnése után is fennmarad. A titoktartási kötelezettség kiterjed az ügyvéd által készített és a birtokában levő egyéb iratra is, ha ez a titoktartás körébe tartozó tényt, adatot tartalmaz. Az ügyvédnél folytatott hatósági vizsgálat során az ügyvéd nem tárhatja fel a megbízójára vonatkozó iratokat és adatokat, de a hatóság eljárását nem akadályozhatja. A megbízó (ill. jogutódja és a törvényes képviselője) a titoktartási kötelezettség alól felmentést adhat. Az olyan tényről és adatról, amelyről mint védő szerzett tudomást, az ügyvéd felmentés esetén sem hallgatható ki tanúként. A titoktartási kötelezettség az ügyvédi irodákra és alkalmazottaikra, az ügyvédi szervekre, ezek tisztségviselőire és alkalmazottaira megfelelően irányadó. A fegyelmi tárgyalás nyilvános. A fegyelmi tanács a nyilvánosságot a tárgyalás bármely szakában kizárhatja, ha az ügyvédi titok vagy személyiségi jogok védelmében szükséges9.

A vizsgálat megállapításai
I. A hatáskör tekintetében
Feladat- és hatáskörömet, valamint az ezek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságaimat az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (Ajbt.) határozza meg. Az Ajbt. 18. § (1) bekezdésének d) pontja lehetőséget nyújt arra, hogy az alapvető jogok biztosa a kötelező tagság alapján működő köztestületek, így az ügyvédi kamarák tevékenységét vizsgálja. Az Ütv. 12. § (1) bekezdése szerint az ügyvédi kamara az ügyvédek önkormányzati elven alapuló, szakmai és érdek-képviseleti feladatokat ellátó köztestülete, így tevékenysége vizsgálatára kiterjed hatásköröm.
Az Ajbt. 18. § (4) bekezdése értelmében az alapvető jogok biztosa a hatóságok tevékenysége során felmerült, az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében hivatalból eljárást folytathat. A hivatalból indított eljárás természetes személyek pontosan meg nem határozható, nagyobb csoportját érintő visszásság kivizsgálására vagy egy alapvető jog érvényesülésének átfogó vizsgálatára irányulhat. 
Az Ajbt. lehetőséget ad számomra egy adott jogi szabályozás alapjogi aspektusú vizsgálatára, valamint jogszabályi hiányosságokkal, tartalmi hibákkal összefüggő intézkedések megfogalmazására is. A preventív alapjogvédelemre is hangsúlyt helyező ombudsmani gyakorlat megkívánja, hogy az alapjogi aspektusú vizsgálathoz nélkülözhetetlen módon, hivatalból indított eljárás keretében, éppen a konkrét alapjogsérelmek és ezen alapuló panaszok megelőzése érdekében áttekintsem a releváns jogi szabályozás egyes elemeit, feltérképezzem és jelezzem a jogalkotó szervek vagy az Alkotmánybíróság irányába a normaszöveggel kapcsolatban felmerülő alapjogi aggályaimat.

II. Alapjogok és alapelvek tekintetében
Az alapvető jogok biztosa egy adott társadalmi probléma mögött álló összefüggés-rendszer feltárása során autonóm, objektív és neutrális módon, kizárólag alapjogi érvek felsorakoztatásával és összevetésével tesz eleget az Alaptörvényben kapott mandátumának. Az ombudsmani intézmény megalakulása óta a biztosok vizsgálataik során következetesen, zsinórmértékként támaszkodtak az Alkotmánybíróság alapvető jogállami garanciákkal és az alapjogok tartalmával kapcsolatos elvi megállapításaira, valamint – az ombudsmani jogvédelem speciális vonásainak megfelelően – alkalmazták az alapjogok korlátozásának alkotmányosságát megítélni hivatott egyes alapjogi teszteket10.
Az Alaptörvény alapjogokkal kapcsolatos szövege nagyrészt megegyezik az Alkotmányban foglaltakkal, legalábbis az alapjogi követelmények és alapjogok tekintetében nem tartalmaz olyan rendelkezést, amely ellentétes volna a korábbi Alkotmány szövegével. A normaszövegben előfordul részben eltérő fogalmazásmód, kiegészítés, kihagyás, de mindaddig, amíg az alkotmányértelmezési monopóliummal felruházott Alkotmánybíróság ellenkező értelemben nem nyilatkozik, álláspontom szerint vélelmezendő, hogy az Alkotmány szövegéhez kapcsolódó korábbi alkotmánybírósági megállapításokra valamennyi alaptörvény-értelmezőnek, így az alapvető jogok biztosának is figyelemmel kell lennie.
Az ombudsmani gyakorlatban továbbra is hivatkozási pontot jelent tehát az egyes alkotmányos jogokat és követelményeket értelmező alkotmánybírósági esetjog. Az Alkotmánybíróság a 22/2012. (V. 11.) AB határozatában mutatott rá arra, hogy „az előző Alkotmány és az Alaptörvény egyes rendelkezései tartalmi egyezősége esetén éppen nem a korábbi alkotmánybírósági döntésben megjelenő jogelvek átvételét, hanem azok figyelmen kívül hagyását kell indokolni”.
Az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdése szerint Magyarország független, demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság több határozatában rámutatott arra, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. Az Alkotmánybíróság szerint a jogbiztonság az állam kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. A jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is. Ezért alapvetőek a jogbiztonság alkotmányos követelménye szempontjából az eljárásjogi garanciák. Csakis formalizált eljárási szabályok megkövetelésével és betartásával működhetnek alkotmányosan a jogintézmények. Az alanyi jogok és kötelezettségek érvényesítésére szolgáló eljárási garanciák tehát a jogbiztonság alkotmányos elvéből következnek. Megfelelő eljárási garanciák nélkül működő eljárásban a jogbiztonság szenved sérelmet11.
Az Alkotmánybíróság értelmezése szerint a jogállamiság egyik alapvető követelménye, hogy a közhatalommal rendelkező szervek is csak a jog által meghatározott keretek között fejthetik ki a tevékenységüket12. Álláspontom szerint a jogállamiságnak és a tisztességes eljárás követelményének nem csak a szabályozási szinten, hanem a jogalkalmazó szervek mindennapi gyakorlatában is folyamatosan érvényesülnie kell.
Az Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdése szerint mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és ésszerű határidőn belül intézzék. A hatóságok törvényben meghatározottak szerint kötelesek döntéseiket indokolni. „A tisztességes eljárás olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet megítélni”13. E követelmények minden olyan eljárásra vonatkoznak, amelyben valamely természetes vagy jogi személy az állam jogalkalmazói, közhatalom-gyakorlási tevékenysége által érintett, illetve azoknak akkor is érvényesülniük kell, ha a vizsgált szerv egy kérelmet nem az Alaptörvénynek megfelelő értelmezéssel bírál el. A tisztességes eljárás követelménye olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet megítélni. Az Alkotmánybíróság szerint a tisztességes eljáráshoz való joggal szemben nem létezik mérlegelhető más alapvető jog vagy alkotmányos cél, mert már maga is mérlegelés eredménye14. A jogállamiság és a tisztességes eljárás követelményének nem csak a szabályozási szinten, hanem a jogalkalmazó szervek mindennapi gyakorlatában is folyamatosan érvényesülnie kell.

III. Az ügy érdeme tekintetében
1. Az Alaptörvény és a benne foglalt alapjogok minél teljesebb körű érvényesülése a kiemelt jogvédő feladatot ellátó ügyvédség esetében is elvárható kívánalom.
Az ügyvéd függetlenségének, önálló felelősségvállalásának biztosítéka, hogy törvényi szinten szabályozottak a fegyelmi felelősség kérdései. A függetlenség egyrészt azt jelenti, hogy az ügyvéd nem utasítható, és nem vállalhat olyan kötelezettségeket, amelyek a függetlenségét veszélyeztetik. Másrészt a függetlenség nem korlátlan, az ügyvédnek a hivatását mindig a legjobb tudása szerint, lelkiismeretesen, a jogszabályok megtartásával kell gyakorolnia. E szabad és független hivatáshoz az ügyvédnek tevékenysége során is méltó magatartást kell tanúsítania.
A vizsgálatom során egyrészt arra kerestem a választ, hogy a szabályozási környezet megfelelően szolgálja-e az ügyvédekkel kapcsolatba kerülő ügyfelek – az ügyvédek megbízói –, ezen keresztül pedig a társadalom azon jogos igényét, mely szerint a mulasztó ügyvéddel szemben a szakmai kamara minél előbb és hatékonyan fellépjen. A szakmai kamara eljárásának elemzésén keresztül azt is vizsgáltam, hogy a panaszok hatékony kivizsgálása a gyakorlatban megvalósul-e. Az elmúlt évtizedek alatt hivatalomba érkező, ügyvédekkel kapcsolatos beadványok tapasztalatai ugyancsak eljárásom kiindulópontjaként szolgáltak. 
„Az ügyvéd tevékenysége az ügyfelek bizalmára épül. Az ügyfél bizalmának védelme, továbbá az ügyvédek iránti közbizalom intézményes védelme közérdek… (…) Az ügyvédségbe vetett közbizalom intézményes védelmét szolgálja az a törvényi szabályozás, mely szerint az ügyvéd köztestület – az ügyvédi kamara – tagjaként látja el hivatását.15”
Az Alkotmánybíróság működése kezdetétől hangsúlyozta az ügyvédi hivatásnak az igazságszolgáltatás és az eljárásjogok rendszerébe való beágyazottságát, illetve a tevékenység szabályozásának közjogi vonatkozásait. Az ügyvéd jogi státusa, eljárási jogai és kötelezettségei törvény által szabályozottak. A testület a 22/1994. (IV. 16.) AB határozatában a következőket szögezte le: „Az ügyvédi foglalkozás gyakorlásának tevékenységformái normatívan előírtak és formalizáltak. Az ügyvédi hivatás megkülönböztető jegye, hogy szellemi szabadfoglalkozásként olyan magántevékenység, amely a közhatalmi szervek működési körében garanciális okokból hangsúlyozottan magántevékenységként különül el a közhatalomtól ... a szervezett közhatalommal szemben magántevékenységként intézményes tekintélyt, intézményes jogvédelmet, intézményes ellensúlyt biztosít”. 
„Az ügyvédi kamara köztestületként a jogkereső közönség számára intézményesen garantálja tagjainak szakmai hozzáértését, a jogvédelem és jogi képviselet lege artis ellátását, intézményesen garantálja továbbá a magántevékenységként végzett feladatok teljesítésében való függetlenséget. Az ügyvédi függetlenségnek tehát az ügyvédi kamara, mint köztestületi szerv ad garanciát és nyomatékot.” Az Igazságügyi Minisztérium (megjegyzem: jelenleg Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium) a törvényességi felügyeleti jogkörében eljárva a jogrendnek való megfelelést vizsgálhatja. A felügyelet terjedelmét és formáját a felügyelt szervezet autonóm volta határozza meg, és a függelmi viszonyok hiányából adódóan a felügyelő szerv nem „másodfokú fóruma" a felügyelt szervezetnek. 
A panaszok sorsa leginkább a fegyelmi eljárások befejezésének módján, az eljárás meghozatalának időtartamán keresztül követhető. Bár a köztudatban az esetek markánsan jelennek meg, az elmúlt évek ügyszámai ezt a fajta növekedést nem mutatják. A hivatalomhoz érkező panaszok tapasztalatain alapuló azon előfeltevés, amely szerint az ügyvédekkel szemben a kamarákhoz egyre több panasz érkezik és nagyságrendekkel nőtt a mulasztók, fegyelmi vétséget is megvalósítók száma, vizsgálatom során nem igazolódott. 
A megkeresett szervektől kapott adatok több szempont szerinti elemzése azt mutatja, hogy az ügyvédi hivatás szakmai érdekképviseletéhez szervesen hozzá tartozik a mulasztó ügyvédekkel szembeni fellépés. Éves és országos szinten az ügyvédi kar kb. 25-30 ügyvédet zár ki tagjai közül, amely szám – véleményem szerint – egyáltalán nem jelenti azt, hogy a kamara nem lépne fel kellő szigorral azon tagjai ellen, akik a közbizalmat, illetve magát az ügyvédi kart megingató módon járnak el. A legsúlyosabb büntetések alkalmazása gyakorlatilag az ügyvéd egzisztenciájának megingatásával vagy teljes elvesztésével jár. 
Mindezek alapján megállapítom, hogy a fegyelmi felelősségre vonás rendszere, az eljárási szakaszokban biztosított jogorvoslati lehetőség megfelelően biztosítja a mulasztó ügyvédekkel szembeni hatékony kamarai fellépést. 
2. Aggályos szabályozást észleltem ugyanakkor az előzetes vizsgálat elrendelése és az elévülési szabályok között: A különböző szakmai kamarák eljárásában gyakori a szakmai szabályok megsértésére – akár fegyelmi, akár etikai eljárásról van szó –, hogy az eljárást megelőzi valamilyen előzetes eljárás. Amennyiben a döntést hozó szerv nem rendeli el a vizsgálatot, ez ellen jogorvoslatnak van helye. 
Az ügyvédi fegyelmi eljárásban is megelőzi a fegyelmi eljárást az előzetes vizsgálat. Az ügyvéd megbízója (ellenérdekű fél, esetleg harmadik személy) által a kamarához előterjesztett panasz feldolgozása tehát elemzéssel kezdődik, melynek során eldől, hogy indul-e egyáltalán bármilyen eljárás. A miniszteri válasz szerint „az ügyvédekkel kapcsolatos panaszügyek többségében előzetes vizsgálat elutasításával zárulnak, azaz a panasz még előzetes vizsgálat szakaszába se jut el.” A Kamara elnöke ugyanakkor arról tájékoztatott, hogy „az előzetes vizsgálat, illetve a vizsgálati eljárás szinonim fogalmak”. 
Az Üt. 46. §-a az „előzetes vizsgálat” fogalmát használja, ezért – véleményem szerint – elemezhetjük ezt külön vizsgálati szakaszként. Az Üt. szerint, ha egy panaszban megjelölt magatartás fegyelmi vétségre utal, a kamara elnöke elrendeli a fegyelmi eljárás lefolytatását16.
Az előzetes vizsgálatot én is szükségesnek tartom, mert a panasz kivizsgálása során sok esetben nyilvánvalóvá válik, hogy a cselekmény nem olyan súlyú, ami magát a fegyelmi eljárás megindítását indokolttá tenné. 
Az Üt. 41. § szerint nem indítható fegyelmi eljárás, ha azt a kamara elnöke a fegyelmi vétségnek a tudomására jutásától számított 6 hónap alatt nem kezdeményezte, vagy a cselekmény befejezése óta 3 év eltelt. Ennél hosszabb határidő letelte után nem indokolt fegyelmi eljárást kezdeményezni, attól már hatékony eljárás nem várható. A (3) bekezdés szerint a fegyelmi megbízott szerinti vizsgálat (előzetes vizsgálat) tartama alatt az elévülés nyugszik, az előzetes vizsgálat tartama pedig a FESZ 15. §-a szerint 3 hónap, mely indokolt esetben 3 hónappal meghosszabbítható, de ha ez valóban megtörténik és a fegyelmi megbízott ezt kimeríti, akkor a kamara elnöke – elvileg – a fegyelmi eljárást nem tudja határidőben megindítani. E jelentésem 16-os lábjegyzetében már hivatkozott, egyedi ügyben folytatott vizsgálatom eredményeként elkészült AJB-2881/2010. számú jelentésemben már kitértem az eljárási határidő kérdésére és kezdeményeztem a MÜK vonatkozó fegyelmi eljárási szabályának módosítását, ám az eltelt időben változás nem történt. 
Az Alkotmánybíróság 23/2005. (VI. 17.) AB határozatában kifejtette, hogy „A határidők a jogilag szabályozott eljárások olyan elemei, amelyek áltálában az eljárások, ezen belül különösen egyes eljárási cselekmények lefolytatása, illetőleg bizonyos jogosultságok gyakorlása vagy kötelezettségek teljesítése ésszerű időn belül való befejezését írják elő; megakadályozzák az eljárások parttalanná válását, ugyanakkor biztosítják – többek között – az alapjogok gyakorlásának lehetőségét.” 
Álláspontom szerint a gyakorlatban az Üt. 41. § (1) bekezdésében foglaltakhoz ragaszkodni kell a fegyelmi eljárás során, ennek hiányában ugyanis – az időmúlásra tekintettel – a fegyelmi eljárás megszüntetésének van (lenne) helye. Az előzetes vizsgálat elrendelését megtagadó határozat ellen a FESZ 15. § (1) bekezdése értelmében a Magyar Ügyvédi Kamara elnökségéhez fordulhat a panaszkodó megbízó (ellenérdekű fél, esetleg harmadik személy) fellebbezéssel. Elévült fegyelmi vétség esetén ugyanakkor – az Üt. szabályaira hivatkozva – a másodfokú szerv sem indíthat eljárást. Az ügyvédi kamara által a fegyelmi eljárást megelőző szakaszban hozott, az előzetes vizsgálat elrendelését megtagadó határozat a bíróság előtt nem támadható meg17.
A kamarai tájékoztatás szerint ugyan „az ügyek túlnyomó része a Fegyelmi Bizottsághoz érkezéstől számított 6 hónapon belül befejeződnek, kisebb részben ennél hosszabb idő után, de egy éven belül”. Tehát nem jellemző az elhúzódó eljárás. A panaszok elintézésével összefüggésben azonban – akár indul fegyelmi eljárás, akár annak megtagadásáról születik döntés – mindenképp indokoltnak tartom rögzíteni a panasz beérkezésétől számított eljárási határidőt, illetve az elévülés kezdetének, nyugvásának részletszabályait. Indokolt lenne arra az esetre is valamilyen következményt meghatározni, amikor bizonyos határidő alatt semmilyen intézkedés nem történik. Az eljárás ésszerű határidőn belüli megindításának rögzítését azért is hangsúlyoznom kell, mert jelenleg csupán az elévülési szabály ad támpontot az eljárás megindításának sürgetésére. 
Megállapítható tehát, hogy ha a kamara elnöke – valamilyen okból – 6 hónap alatt nem kezdeményezi a fegyelmi eljárást, akkor megtörténhet, hogy annak megszüntetéséről kell határoznia, hiszen a 3 hónapos határidő a már megindított előzetes vizsgálatra vonatkozik. Amennyiben pedig a panaszolt ügyvéddel szemben esetleg több ízben merül fel fegyelmi jellegű vétség, ám azokat nem követik szankciók, felvetődhet a szakmai tekintély megingása. 
A fentiek alapján megállapítom, hogy az előzetes vizsgálat elrendelésére nyitva álló határidő előírásának hiánya mind az ügyvéd ellen kifogást emelő megbízó (ellenérdekű fél, esetleg harmadik személy), mind az eljárás alá vont ügyvéd tisztességes eljáráshoz fűződő joga sérelmének állandó és közvetlen veszélyét idézi elő és tartja fenn. 
A fenti gondolatmenetet követtem az eljárás befejezése időszerűségének kérdésének vizsgálata során is. Egyetértek a MÜK elnökével abban, hogy a fegyelmi ügyekben eljáró tisztségviselők köztiszteletben álló ügyvédek, akiknek a személyébe vetett bizalom garanciája az eljárások mihamarabbi lezárásának, továbbá az eljárásban részt vevők mindegyikének érdeke az eljárás ésszerű határidőben való befejezése, de nem értek egyet azzal, hogy indokolatlan és ésszerűtlen volna a fegyelmi eljárások befejezésére kötelező határidőt meghatározni.
Alapvető jogelv ugyanis – amit az Alaptörvény az igazságszolgáltatáshoz való jogok körében, a nemzetközi emberi jogi dokumentumokat követve fogalmaz meg – a bíróságok tisztességes eljárásához való jog, melynek szerves része az eljárások ésszerű határidőn belüli lefolytatásához fűződő jog is. 
Összefoglalva a fentieket megállapítom, hogy a jelenlegi szabályozás, amely nem határoz meg főszabályként ésszerű határidőt a fegyelmi eljárás befejezésére, visszásságot okoz a tisztességes eljáráshoz fűződő alapvető joggal összefüggésben. A fegyelmi tanácsok regionális keretek között történő megszervezésével kapcsolatos MÜK elnöki javaslattal összefüggésben ugyan jelentésemben nem tettem megállapításokat, de a fegyelmi eljárások lebonyolítása, illetve a függetlenség maradéktalan biztosításának egyszerűbb megvalósítása érdekében azt támogatom. 
3. Fontosnak tartom elemezni az ügyvédi titok18 és a fegyelmi eljárás nyilvánosságának kapcsolatát is. Az ügyvédi hivatás sajátossága, hogy alanyi jogon gyakorolható, – a pártatlanság, tisztességes eljárás alkotmányos alapkövetelményének betartása mellett a titoktartási kötelezettségből fakadóan – közbizalmi tisztség19. A kamarai szervek ülésének nyilvánosságáról, valamint az alapszabályok és szabályzatok nyilvánosságáról szóló rendelkezések az Üt-ben szintén garanciális jellegűek. Az alapszabálynak és a Magyar Ügyvédi Kamara szabályzatainak Igazságügyi Közlönyben való közzététele azt is szolgálja, hogy ne csak az ügyvédek, hanem az ügyfelek is megismerjék, milyen szabályok alapján járhatnak el az ügyvédi tevékenységet folytatók.
Az ügyvédi működés garanciális szabálya az ügyvédi titoktartás, amely korlátlan: 
– minden olyan tényre és adatra kiterjed, melyről az ügyvéd hivatásának ellátása során szerzett tudomást, 
– független a megbízási jogviszony fennállásától, az ügyvéd erre akkor is köteles, ha a megbízási jogviszony a megbízóval nem jött létre, vagy megszűnt,
– független az ügyvédi működéstől, azaz az ügyvéd e mivoltának megszűnése után is fennmarad.
A titoktartási kötelezettség alól felmenthető az ügyvéd, kivételt képez ez alól a büntető eljárásban ellátott védelem. A titoktartási kötelezettség az ügyvédi irodákra és alkalmazottaikra, az ügyvédi szervekre, ezek tisztségviselőire és alkalmazottaira értelemszerűen irányadó.
Az Üt. és FESZ ugyanakkor leszögezi a fegyelmi tárgyalás nyilvánosságát, egyben úgy rendelkezik, hogy „a fegyelmi tanács a nyilvánosságot a tárgyalás bármely szakában kizárhatja, ha az ügyvédi titok vagy a személyiségi jogok védelmében szükséges”.
Fegyelmi eljárást nagyrészt az ügyvédi munkával elégedetlen megbízó kezdeményez, de az ellenérdekű fél és harmadik szereplő (hatóság stb.) is kezdeményezheti az eljárást. Ezekben a kérdésekben is dilemmát okoz a nyilvánosság biztosításának szükségessége.
Az előzetes vizsgálati, illetve fegyelmi eljárásban az eljárás alá vont ügyvéd olyan iratokat csatolhat, olyan adatokat közölhet, amely az esetek legnagyobb részében ügyvédi titkot tartalmaznak.
A fegyelmi eljárások során az ügyvédi titok vonatkozásában tehát mindig eldöntendő kérdés, hogy ha a panaszos egyben nem titoktartásra kötelezett személy is, illetve ha több panaszos van az eljárásban, akkor az ügyvédi titok védelme miatt mi a teendő. Szükség lehet arra is, hogy a panaszos szempontjából se legyen nyilvános a fegyelmi eljárás, illetve annak egy része. A fentiekből következik, hogy a kamarai eljárásokban az ügyvédi titkot megfelelően óvni kell. A fegyelmi megbízott felelőssége, hogy kizárólag a titokgazda megbízó tekinthessen bele adott esetben az ügyvéd által csatolt, ügyvédi titkot tartalmazó iratokba.
A fegyelmi eljárás keretében az ügyvéd személyi, és egyéb – a személyiségi jogok védelme alá eső – adatai kerülnek rögzítésre, melyek szintén alapul szolgálhatnak a nyilvánosság korlátozására. Itt jegyzem meg, hogy a fegyelmi ügyeket másodfokon elbíráló fegyelmi bizottság háromtagú tanácsa külső taggal való kibővítésének koncepcióját – az ügyvédi titoktartás kérdését érintő fenti érvek miatt – még egyfajta ellenőrző szerep betöltése érdekében sem tartom megoldásnak. 
Kivételes tehát az az eset, amikor a fegyelmi tárgyalás nyilvános, azaz bárki számára meghallgatható. Előzőek alapján – véleményem szerint –olyan szabályozás lenne indokolt, mely betartható, kiszámítható. A kiszámíthatóság – beleértve az egységes jogalkalmazást – és az eljárási garanciák biztosítása szorosan összekapcsolódik az egyes alanyi alapjogok, szabadságjogok védelmével, mintegy kölcsönösen feltételezik egymást. Az alapjogok valódi érvényesülését képes kiüresíteni, megbénítani (azaz komolyan befolyásolni) a szabályozás vagy a jogalkalmazás hibáiból, zavarából adódó kiszámíthatatlanság, az eljárásra vonatkozó garanciális szabályok félre tétele, figyelmen kívül hagyása20. Ehhez szorosan kapcsolódik, hogy a szabályoknak ki kellene térnie arra is, hogy a fegyelmi eljárásban hozott határozatokat nyilvánosságra kell hozni, természetesen az ügyvédi titkot tartalmazó információk nélkül és mind a panaszkodó megbízó (ellenérdekű fél, esetleg harmadik személy), mind az eljárás alá vont ügyvéd személyiségi jogai védelme figyelembe vételével. 
Megállapítom, hogy az Üt. és a FESZ fegyelmi tárgyalás nyilvánosságára vonatkozó szabályai a gyakorlatban betarthatatlanok, és a jogállamiság részét képező jogbiztonság követelményével, valamint a tisztességes eljáráshoz fűződő alapjoggal összefüggésben visszásságot idéznek elő. 

Intézkedésem
A jelentésemben feltárt alapvető jogokkal összefüggő visszásság megszüntetése érdekében – az Ajbt. 37. §-a alapján – felkérem a közigazgatási és igazságügyi minisztert, hogy a Magyar Ügyvédi Kamara javaslatainak figyelembevételével tekintse át az ügyvédekről szóló 1998. évi XI. törvény fegyelmi eljárások megindításának és befejezésének határidejére, valamint  a fegyelmi tárgyalás nyilvánosságára vonatkozó rendelkezéseit és kezdeményezze – az általam rögzített szempontoknak megfelelő – módosítását.

Budapest, 2012. augusztus 9.
Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: 1.
Panaszok száma 2008-2011.21
Megye22	2008. 	2009. 	2010. 	2011. 	
Budapest 	662 	692 	670 	760 	
Baranya Megye 	65 	71 	63 	74 	
Bács-Kiskun Megye Békés Megye 	A kapott adat nem értékelhető 	
Békés Megye	54	44	46	43	
Borsod-Abaúj-Zemplén Megye 	72 	61 	66 	71 	
Csongrád Megye 	55 	57 	59 	75 	
Fejér Megye 	53 	34 	31 	39 	
Győr-Moson-Sopron Megye 	A kapott adat nem értékelhető 	
Hajdu-Bihar Megye 	49 	64 	70 	79 	
Heves Megye 	26 	32 	33 	35 	
Jász-Nagykun-Szolnok Megye 	47 	44 	41 	40 	
Komárom-Esztergom 	23 	24 	29 	30 	
Nógrád Megye 	9 	12 	23 	29 	
Pest Megye 	100 	94 	124 	122 	
Somogy Megye 	38 	44 	49 	28 	
Szabolcs-Szatmár Megye 	42 	70 	60 	47 	
Tolna Megye 	21 	21 	23 	20 	
Vas Megye 	21 	21	31	35	
Veszprém Megye 	41 	50 	50 	62 	
Zala Megye 	56 	56 	39 	51 	
Összesen: 	1434 	1491 	1507 	1640 	

Melléklet: 2.
Megszüntetések	

Év 
	Előzetes vizsgálat elrendelése nélkül, a FESZ 15. § alapján megszüntetett panaszügyek 
(előzetes vizsgálatot megtagadó határozat) 	Előzetes vizsgálati eljárásnak a FESZ 18. § (1) bekezdés a) pontjának alkalmazásával megszüntetett ügyek 
(előzetes vizsgálatot megszüntető határozat) 	Előzetes vizsgálati eljárásnak a FESZ 18.§ (1) bekezdés b) pontjának alkalmazásával megszüntetett ügyek (előzetes vizsgálatot figyelmeztetés alkalmazása mellett megszüntető határozat) 	Összesen	
2008. 	190 	165 	36 	391 	
2009. 	176 	208 	35 	419 	
2010. 	184 	163 	41 	388 	
2011. 	164 	178 	20 	362 	
Tárgyév végéig beérkezett és feldolgozott panaszügyek	
Év 	Tárgyév végéig feldolgozott panaszok száma 	Fegyelmi eljárás elrendelése nélkül elbírált ügyek száma 	Fegyelmi eljárásra utalt ügyek száma 	
2008. 	551 	391 (71%) 	160 (29%) 	
2009. 	603 	419 (69%) 	184 (31%) 	
2010. 	589 	388 (66%) 	201 (34%) 	
2011. 	546 	362 (66%) 	184 (34%) 	

Melléklet: 3. Lábjegyzet
1 Lsd. Üt. 37.§
2 Lsd. Üt. 10.§
3 A Legfelsőbb Bíróság kimondta, hogy arra nincs lehetőség, hogy az ügyvéd elleni kártérítési perben a bíróság felülbírálja az abban az ügyben hozott bírói döntést, amelyben az ügyfél pervesztes lett. A feltételezések szintjén pedig nem mondható vélemény arról, hogy más tartalmú ügyvédi beadványokkal, más bizonyítási indítvánnyal a per milyen eredménnyel zárult volna (Legfelsőbb Bíróság Pfv. V. 21129/2009. - BH 2009. évi 356. sz., jogeset). 
4 Lsd. Üt. 41.§
5 Letét, kirendelés, etikai jellegű panaszok, ügyvédi munkadíj, teljesítés, elszámolási viták
6 Figyelemmel arra, hogy a kb. 13.500 fős országos ügyvédi kar létszámához viszonyítva nagy többség (7500-8500 fő) Budapesti Ügyvédi Kamara tagja és Budapesti Kamarától érkezett válaszok megfelelően tükrözik a tendenciákat, ezért vizsgálatom megállapításainál ezeket az adatokat elemeztem a legrészletesebben.
7 Üt. 46.§
8 Figyelemmel arra, hogy a törvény 4. §-a személyazonosság on-line ellenőrzésére vonatkozó rendelkezései a titoktartás körébe tartozó adatoknak, illetve tényeknek az ügyfélen kívül más személy részére történő továbbítását írják elő (kötelező rendőrségi bejelentés arra az esetre, ha az ügyvéd az ellenőrzés során elveszettként, ellopottként vagy megsemmisültként nyilvántartott igazolvány felhasználását észleli), a törvény e két rendelkezés összhangját teremti meg azzal, hogy lehetőséget ad a titoktartási kötelezettség alóli kivétel törvényi megfogalmazására.
9 Lsd. Üt. 53. §, FESZ 4. § (2) bek.
10 Jellemzően az ún. szükségességi-arányossági tesztet, a nem alapvető joggal összefüggő hátrányos megkülönböztetés esetén az ésszerűségi tesztet, a tulajdonjog korlátozása esetén pedig közérdekűségi tesztet.
11 9/1992. (I. 30.) AB határozat.
12 56/1991. (XI.8.) AB. határozat
13 Lásd: 6/1998. (III.11.) AB határozat,14/2004. (V.7.) AB határozat
14 6/1998. (III. 11.) AB határozat, 14/2004. (V. 7.) AB határozat
15 Lsd. Sulyok Tamás: Az ügyvédi hivatás közjogi helyzete az alkotmánybírósági döntések fényében Jogtudományi közlöny, 2011. (66. évf.) 1. sz. 40-49. old.
16 Itt kívánom megjegyezni, hogy egy egyedi panaszügy vizsgálata alapján 2011. évben a Pest Megyei Ügyvédi Kamara eljárása kapcsán a MÜK fegyelmi eljárásának a módosítását javasoltam, mivel az előzetes vizsgálat elrendelését minden beérkező panasz esetében kötelezően megindítandónak tartottam, valamint a fegyelmi eljárás időtartamát is korlátozni kezdeményeztem. (AJB 2881/2010.) A MÜK teljes ülése ennek nyomán 2011. október 24-én hatályon kívül helyezte a FESZ 14. § (2) bekezdését, valamint a 15. § (1) a) pontját módosította, az alapos gyanú szövegrészt „fegyelmi vétségre utaló adat”, szövegrészre módosította és minisztériumnak véleményezésre megküldte.
17 Lsd. BH 2004. 88.
18 Az ügyvédi titok kérdését az esküszöveggel kapcsolatos, AJB-3615./2012. számú jelentésemben is elemeztem
19 Lsd. 169/2010. (IX. 23.) AB határozat
20 Lsd. 11/1992. (III. 5.) AB határozat, 49/1998. (XI. 27.) AB határozat, 5/1999. (III. 31.) AB határozat. 
21 Budapesten külön Etikai Bizottság működik, amelynek évi átlagosan 6-10 ügyét a fegyelmi szám nem tartalmazza. 
22 Néhány megyei kamara elnevezése nem a megyéhez, hanem városhoz igazodik