Az alapvető jogok biztosának
Jelentése
az AJB-3107/2012 számú ügyben

Előadók:     dr. Seres Péter
dr. Dóczé Nikolett
Az eljárás megindulása
2012-ben indítottam útjára az Ügyvédség helyzete, az ügyvédek és hozzájuk fordulók jogainak védelme címet viselő projektemet. Az átfogó ombudsmani vizsgálódás középpontjában az ügyvédek és a hozzájuk forduló ügyfelek jogainak érvényesülése, az ügyvédi kamarák gyakorlata és a kapcsolódó szabályozás alkotmányossági monitoringja áll.
A hivatalból indított eljárás kitér az állampolgárok nagyobb csoportját érintő visszásságok kivizsgálására, az alapvető jogok érvényesülésének átfogó vizsgálatára, valamint az illetékes minisztériumnál jogszabály-módosítás kezdeményezésére.
Az átfogó vizsgálaton belül ugyanakkor jelentős hangsúlyt kap a büntetőeljárás alá vont állampolgárok tekintetében a jogi védelem zavartalan biztosításának szükségessége.
Mindezekre figyelemmel is kiemelkedő fontosságú a nehéz anyagi helyzetben lévő, rászoruló terheltek megfelelő színvonalú védelmének biztosítása, az ügyvédek befolyásmentes működése, valamint az eljárási jogi eszközök egyenlősége.
A hivatalomhoz érkezett panaszbeadványok, valamint a rendelkezésemre álló adatok alapján a kirendelt védő jogintézményének szabályozásával és működésével kapcsolatosan felmerülhet a jogállamiság elvével és a jogbiztonság követelményével [Alaptörvény B) cikk (1) bekezdés], a tisztességes eljáráshoz való jog (Alaptörvény XXIV. cikk) érvényesülésével, valamint az eljárás minden szakaszára kiterjedő védelemhez való joggal (Alaptörvény XXVIII. cikk) összefüggő visszásság gyanúja.

Az érintett alkotmányos jogok
– a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye (Alaptörvény B) cikk (1) bekezdés: „Magyarország független, demokratikus jogállam.”);
– a tisztességes eljáráshoz való jog (Alaptörvény, Szabadság és felelősség, XXIV. cikk): „Mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és ésszerű határidőn belül intézzék.”
– a védelemhez való jog (Alaptörvény, Szabadság és felelősség, XXVIII. cikk): „A büntetőeljárás alá vont személynek az eljárás minden szakaszában joga van a védelemhez.”
Az Alkotmánybíróság 6/1998. (III. 11.) számú határozatában leszögezte, hogy a védelemhez való jog tényleges, hatékony érvényesülése a büntetőeljárási rendszer alkotmányosságának elengedhetetlen feltétele:
„A védelemhez való joggal, illetve annak korlátozhatóságával [...] az Alkotmánybíróság már a 25/1991. (V. 18.) AB határozatban [a továbbiakban: Abh.] foglalkozott [...]. Az Abh.-ban az Alkotmánybíróság nem elégedett meg azzal, hogy a védelemhez való jog formálisan biztosítva legyen, hanem egyrészt annak hatékony érvényesülését követelte meg, másrészt kifejezetten kiterjesztette ezt a jogot a terhelt és a védő megfelelő felkészülésére, jogaik gyakorlására. [...] A védelemhez való jog hatékonyságának jelentőségét más esetben is elismerte az Alkotmánybíróság. Így a[z...] 1320/B/1993. AB határozat a terhelt rendelkezési jogának korlátozását is alkotmányosnak tartotta a védő feladatának ellátásához szükséges joggyakorlás biztosítása érdekében.”

Jogszabályi háttér
1.	Magyarország Alaptörvénye
2.	az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (Ajbt.)
3.	Magyarország 2012. évi központi költségvetéséről szóló 2011. évi CLXXXVIII. törvény
4.	a büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX. törvény (Be.)
5.	1998. évi XI. törvény az ügyvédekről
6.	az ügyészségről szóló 2011. évi CLXIII. törvény
7.	a rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény
8.	a pártfogó ügyvéd és a kirendelt védő részére megállapítható díjról és költségekről szóló 7/2002. (III. 30.) IM rendelet
9.	23/2003. (VI. 24.) BM-IM együttes rendelet a belügyminiszter irányítása alá tartozó nyomozó hatóságok nyomozásának részletes szabályairól és a nyomozási cselekmények jegyzőkönyv helyett más módon való rögzítésének szabályairól (NYOR)

A védelemhez való jog jelenlegi keretei
Az Alaptörvény XXVIII. cikke kimondja, hogy a büntetőeljárás alá vont személynek az eljárás minden szakaszában joga van a védelemhez. Védőt tehát minden terhelt meghatalmazhat az eljárás során, bizonyos esetekben pedig a jogszabály kötelező védelmet ír elő az eljárással érintett személyeknek. Amennyiben ilyen esetekben nincs meghatalmazott védő, kirendelésre kerül sor. Jelen vizsgálatom erre a jogintézményre koncentrál.

A kötelező védelem
A jelenleg hatályos magyar jogszabályok alapján a kötelező védői részvételt illetően a büntetőeljárás során elkülöníthetjük a nyomozati és a bírósági szakaszt.
A Be. rendelkezései alapján mindkét eljárási szakban kötelező a védő részvétele a következő esetekben:
– a bűncselekményre a törvény ötévi vagy ennél súlyosabb szabadságvesztést rendel;1
– a terheltet fogva tartják;2
– a terhelt hallássérült, siketvak, vak, beszédképtelen vagy – a beszámítási képességére tekintet nélkül – kóros elmeállapotú;3 – a terhelt a magyar nyelvet, illetőleg az eljárás nyelvét nem ismeri;4
– a terhelt egyéb okból nem képes személyesen védekezni;5
– e törvény (tehát a Be.) erről külön rendelkezik;6
Ezek az alábbiak:
-	A bíróság, az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság akkor is védőt rendel ki, ha a védelem nem kötelező, de a terhelt védő kirendelését azért kéri, mert a jövedelmi viszonyai miatt nem tud a védelméről gondoskodni;7
-	A bíróság, az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság a 47. § (1) bekezdésében felsoroltak kérelmére vagy hivatalból védőt rendel ki, ha ezt a terhelt érdekében szükségesnek tartja;8
-	A fiatalkorú elleni eljárásban védő részvétele kötelező;9
-	Távollévő terhelttel szemben lefolytatott eljárás esetében, ha nincs meghatalmazott védő, kirendelt védőről kell gondoskodni.10
Jelentős különbség az előzőekhez képest, hogy míg a nyomozati szakban az értesítés ellenére meg nem jelent védő távollétében az eljárási cselekményre sor kerülhet, addig a bírósági szakaszban a tárgyalás a kirendelt védő jelenléte nélkül nem tartható meg. A fentieken túl ezért kötelező még a védői részvétel a tárgyaláson:
-	ha e törvény másképp nem rendelkezik, a törvényszék, mint elsőfokú bíróság előtt;11
-	amennyiben a szabályszerűen megidézett vádlott bejelentette, hogy a tárgyaláson nem kíván részt venni,12
-	ha pótmagánvádló lép fel;13
-	Ha az ügyész a tárgyaláson részt vesz, és a vádlott védőt nem hatalmazott meg, a tanács elnöke szükség esetén védő kirendeléséről gondoskodik, illetve ha ilyenkor a vádlott kéri, védőt kell kirendelni;14
-	bíróság elé állítás esetén az ügyész haladéktalanul gondoskodik arról, hogy a gyanúsított védőt hatalmazhasson meg, ha a gyanúsítottnak nincs védője, védőt rendel ki;15

A kirendelés körülményei
A bíróság, az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság tehát védőt rendel ki, ha a rászoruló terhelt kéri, ha a védelem kötelező, vagy ha ezt a terhelt érdekében szükségesnek tartja, és a terheltnek nincs meghatalmazott védője. A terheltet a kirendelést követően tájékoztatni kell a védő személyéről és elérhetőségéről. Amennyiben a terheltet fogva tartják, a védőt legkésőbb a terhelt első kihallgatásáig ki kell rendelni, illetve a kirendelő haladéktalanul köteles értesíteni a fogva tartást végrehajtó intézetet a kirendelt védő személyéről. A kirendelő határozatban a védőt tájékoztatni kell a terhelt fogva tartásának helyéről, valamint kihallgatásának tervezett helyéről és idejéről.
A védő kirendelése ellen nem lehet jogorvoslattal élni, de a terhelt – megfelelő indoklás mellett – másik védő kirendelését kérheti. A kérelemről az a bíróság, ügyész, illetőleg nyomozó hatóság dönt, amely előtt az eljárás folyik. A kirendelt védő is kérheti felmentését a kirendelés alól indokolt esetben. A kérelem elfogadásáról itt is az a hatóság dönt, amely előtt az eljárás folyik.
A kirendelt védő a bíróság, az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság előtt az idézésre, illetőleg az értesítésre történt megjelenéséért, az iratok tanulmányozásáért, valamint a fogva tartott terhelttel a fogva tartás helyén történő megbeszélésért díjazásra, továbbá költségtérítésre jogosult.16 Az ügyvédekről szóló 1998. évi XI. törvény 131. § (2) bekezdése szerinti kirendelt ügyvédi óradíj 2012. évben 3000 Ft.17
A kirendelés a büntetőeljárás jogerős befejezéséig tart, de kiterjed a perújításra, a felülvizsgálatra, valamint a különleges eljárásokra is. A védő kirendelése akkor is az eljáró bíróság, ügyész, illetőleg nyomozó hatóság határozata folytán veszti hatályát, ha a kirendelés törvényi oka megszűnt.18

Kirendelés esetén a védelem ellátásának szabályai
A védő köteles a terhelttel a kapcsolatot késedelem nélkül felvenni, a terhelt érdekében minden törvényes védekezési eszközt és módot kellő időben felhasználni, a terheltet a védekezés törvényes eszközeiről felvilágosítani, a jogairól tájékoztatni, a terheltet mentő, illetőleg a felelősségét enyhítő tények felderítését szorgalmazni.
A kirendelt védő akadályoztatása estén – előre nem ismert elháríthatatlan akadály felmerülése kivételével – helyettesítéséről köteles gondoskodni, amennyiben az eljárási cselekményen védő részvétele kötelező. Az akadályoztatás tényéről – ha ez lehetséges – az eljárást folytató bíróságot, ügyészt, illetőleg nyomozó hatóságot az eljárási cselekmény megkezdése előtt kell értesítenie, ha előre nem ismert elháríthatatlan akadály miatt helyettesítéséről nem tud gondoskodni.
A védő a védelem érdekében az ügyben tájékozódhat, a jogszabályokban biztosított lehetőségek és feltételek keretei között adatokat szerezhet be és gyűjthet. A terhelt jogait a védője külön is gyakorolhatja, kivéve azokat, amelyek értelemszerűen kizárólag a terheltet illetik.19
Az ügyvédi törvény általánosságban iránymutatást ad az ügyvéd tevékenységével kapcsolatosan, ugyanakkor kiemelendő az az előírás, hogy az ügyvédnek a hivatását a legjobb tudása szerint, lelkiismeretesen, a jogszabályok megtartásával kell gyakorolnia, és tevékenységében köteles mindenkor az ügyvédi hivatáshoz méltó magatartást tanúsítani.20
Az ügyvéd kirendelés esetén bűnügyi védőként, pártfogó ügyvédként, eseti gondnokként, ügygondnokként (a továbbiakban együtt: kirendelt ügyvéd) jár el.21 Vizsgálatom során a bűnügyi eljárásokban történő kirendelés tapasztalatait és körülményeit igyekeztem feltárni.
A büntetőjogi védelem biztosításával kapcsolatban az ügyvédi kamarának is fontos szerep jut azáltal, hogy a kirendelhető ügyvédekről jegyzéket vezet. A hatóság ugyanis csak a kamarától kapott jegyzékben feltüntetett ügyvédet rendelhet ki.22 A kamara a kirendelt ügyvédi jegyzéket úgy köteles összeállítani, hogy abban a kirendelést igénylő feladatok ellátásához, valamint az igazságszolgáltatás működőképességéhez szükséges számú ügyvéd szerepeljen.23
Az ügyvédi törvény szerint a kirendelt ügyvéd köteles az ügyben eljárni, a hatóság idézésének eleget tenni, továbbá a terhelttel, illetve ha az ügy természete lehetővé teszi, a képviselt személlyel a kapcsolatot felvenni. Az ügyvédi kamara pedig köteles a kirendelések teljesítése érdekében pihenő- és munkaszüneti napokon ügyvédi ügyeletet biztosítani.
A kirendelt ügyvéd – a külön jogszabályban meghatározot24 – díjazásra és költségtérítésre tarthat igényt.25 A kirendelt ügyvéd részére a meghatalmazást a hatóság kirendelő határozata pótolja.26 A kirendelt ügyvéd a helyettesítéséről úgy köteles gondoskodni, hogy az az eljárást ne akadályozza, és ne sértse a terhelt, illetve a képviselt személy érdekét.27 A hatóság a kirendelt ügyvédet a kirendelés alól felmenti, ha a kirendelt ügyvéd – többek között – arra hivatkozik, hogy a terhelttel, illetve a képviselt személlyel ellentétesen érdekelt.28 A hatóság a kirendelt ügyvédet a kirendelés alól felmentheti, ha a kamara működési területén kívül kell eljárnia, vagy olyan körülmény merült fel, amely a kirendelés ellátását akadályozza, valamint a terhelt, illetve a képviselt személy alapos okkal kéri a kirendelt ügyvéd felmentését.29 Az ügyvédi hivatás etikai szabályairól és elvárásairól szóló 8/1999. (III. 22.) MÜK szabályzat (Etikai kódex) pedig az alábbiakat írja elő. 
Az ügyvéd köteles minden törvényes eszközt igénybe venni annak érdekében, hogy ügyfele érdekei érvényesüljenek. A rábízott ügyet felkészülten, elsősorban ügyfele tényelőadásainak szem előtt tartásával kell ellátnia.30 Tilos minden olyan ténykedés, mely ellentétes a megbízó jogos érdekével.31
A kirendelés átvételét követően haladéktalanul jelentkezni kell a kirendelő hatóságnál, tájékoztatást kell kérni, és haladéktalanul kezdeményezni kell az előzetes letartóztatásban lévő ügyféllel a személyes kapcsolat felvételét. A személyes szabadság korlátozásának ideje alatt a védő a terhelttel a szükséghez képest tartson kapcsolatot.32
A védő kirendelés esetén is köteles legjobb tudása és lelkiismerete szerint eljárni. A kirendelt védő jogosult a megbízás lehetőségéről az érintettet felvilágosítani.33 A védő köteles ügyfelét az ügy állásáról és a várható eljárási cselekményekről, valamint jogi lehetőségeiről és kötelezettségeiről tájékoztatni.34
A védő feladata teljesítése során nem kerülhet ellentétbe ügyfele tényelőadásaival; ügyfele tagadása esetén nem tanúsíthat olyan magatartást, mely azt a látszatot keltheti, hogy a terhelt ártatlansága tekintetében kételyei lennének.35 A védőnek élnie kell a jogorvoslat lehetőségével minden olyan esetben, amikor annak jogi lehetősége fennáll és védence is élt ezzel, egyebekben is, ha önállóan bejelentett jogorvoslatával védence érdekeit szolgálja.36
Összefoglalva tehát: kirendelésre a kötelező védelem eseteiben, az ügyvédi névjegyzékben szereplő védő választásával, a vonatkozó eljárási és etikai szabályok betartásával kerülhet sor.

A kirendelés körülményeinek korábbi vizsgálatai 
Az első átfogó ombudsmani vizsgálatra 1996-ban került sor a témában.37 A jelentés többek között megállapította, hogy a védelemhez való jog érvényesülése kirendelés esetén sokszor csak formálisan érvényesül. A vizsgálat tapasztalatai szerint indokolt lett volna, hogy létrejöjjön egy állami garancia rendszer, amely képes orvosolni az olyan eseteket, amikor a kirendelés valójában nem segíti a terheltet, illetve hátrányos helyzetbe hozza őt.
A kirendeléssel kapcsolatos legátfogóbb vizsgálatokat az ombudsmani hivatal mellett a Magyar Helsinki Bizottság folytatta le. Jelen vizsgálatom során figyelembe vettem a 2007-ben készült „Védtelenül – javaslat a magyar kirendelt védői rendszer reformjára”, a 2009-ben kiadott „A gyanú árnyékában – kritikai elemzés a hatékony védelemhez való jog érvényesüléséről”, valamint a 2012-ben íródott „Lépések egy átlátható kirendelt védői rendszer irányába – kutatási beszámoló” című kiadványaikat.
Mindhárom vizsgálat eredménye megerősíti az ombudsman korábban megfogalmazott álláspontját. A Magyar Helsinki Bizottság (MHB) mindannyiszor megállapította, hogy a rászoruló terhelteknek lényegesen kisebb az esélyük arra, hogy hatékony védelemben részesüljenek. Álláspontjuk szerint hiányoznak az intézményes garanciák és nagymértékben a védő egyéni elkötelezettségén múlik, hogy a fennálló körülmények ellenére ugyanolyan magas színvonalon látja-e el a fizetni képtelen ügyfél védelmét.
Az MHB megoldási módokat is keresett a fennálló problémákra, amelyekre a jelentésemben még visszatérek.

A tényállás feltárása
Vizsgálatom során a Magyar Helsinki Bizottságon kívül kérdéseimmel megkerestem a megyei ügyvédi kamarákat, illetve a Magyar Ügyvédi Kamarát (MÜK), a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztériumot (KIM), a Legfőbb Ügyészséget, az Országos Rendőr-főkapitányságot (ORFK), valamint a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokságát (BVOP).

Megyei ügyvédi kamarák válaszai
Budapesti Ügyvédi Kamara
Az elnök tájékoztatott arról, hogy a Budapesti Ügyvédi Kamara (BÜK) az ügyvédekről szóló 1998. évi XI. törvény szerinti szabályzatot kirendelési kérdések kapcsán nem alkotott. Az ügyvédi kamarát kizárólag a kirendelhető védők jegyzéke összeállításának kötelezettsége terheli. A jegyzéket a honlapon hozzák nyilvánosságra. Az elnök kifejtette, hogy a kirendelés jogintézményének működésével kapcsolatosan számos problémával szembesülnek, részint az ügyvédek, részint a terheltek panaszai révén. A kirendelési díjak kifizetésével kapcsolatban kiemelte, hogy a díjak mértéke alacsony, az elszámolható órák köre korlátozott, az állami szervek kifizetései késnek, a halmozott tartozás összege egyre növekszik. Álláspontja szerint ez súlyos jogbiztonsági és alkotmányos probléma, amely azonnali hathatós beavatkozást igényel.
A BÜK egy évtizede megállapodást kötött a Budapesti Rendőr-főkapitánysággal (BRFK) arról, hogy a nyomozó hatóság által leigazolt kirendelési díjakat a kamara a tagjainak megelőlegezi, és azt a rendőrség egy összegben megtéríti. A BRFK fizetési képességével 2009. óta folyamatosan egyre nagyobb problémák merültek fel, 2011-ben volt olyan időszak, amikor a 30 napon túli lejárt tartozás 50 millió forintos nagyságrendű volt, de a válasz időpontjában38 is meghaladta a 30 millió forintot. Ezért az elnök kilátásba helyezte, hogy valószínűleg kénytelenek lesznek a megállapodást felfüggeszteni, vagy felmondani.

Baranya megye: Pécsi Ügyvédi Kamara
Az elnök asszony arról tájékoztatott, hogy a kirendelés jogintézményének működésével kapcsolatban alapvető problémák a megyében nem merülnek fel, kisebb-nagyobb zökkenők persze előfordulnak. Tudomása szerint általánosságban a védőket időben értesítik a kirendelés tényéről, bár ezen a területen is van néhány kivétel. A kirendelési díjak kifizetésével kapcsolatosan vannak nagyobb csúszások, kifizetetlen díjról azonban nem érkezett hozzájuk kifogás. Több panasz érkezett a kamarához a fogvatartottaktól, miszerint a kirendelt ügyvédek nem kellő gyakorisággal tartják velük a kapcsolatot. Ezeket az ügyeket a válaszlevélben foglaltak szerint a kamara egyenként kivizsgálta.

Békés Megyei Ügyvédi Kamara
A kamara elnöke a kirendelési gyakorlatban a legnagyobb problémát abban látja, hogy a nyomozóhatóság kényelmi, praktikus, illetve egyéb megfontolásból szelektál a kirendelt védői jegyzékbe bejegyzett ügyvédek közül, és csak egyes ügyvédeket rendel ki védőként. Ezzel a gyakorlattal összefüggésben kifejtette, hogy amennyiben a nyomozóhatóság diszkrecionális joga a kiválasztás, úgy nyilván azt az ügyvédet fogja kirendelni, akinek a működése kapcsán kisebb ellenállással találkozik. A fentiekkel szemben az arányos ügyelosztás előnye lenne, hogy a védők folyamatosan gyarapítani tudnák a szakmai tapasztalatukat, fiatalabb védők praxist tudnának kialakítani. Mindez a védői munka hatékonyságát és eredményességét szolgálhatná.
Az elnök kitért arra, hogy a mai romló gazdasági helyzet viszonyai között az ügyvédeknek szüksége van még a jelenlegi szűkre szabott kirendelési díjak alapján megszerezhető jövedelemre is. Ez ugyanakkor nem változtat azon a tényen, hogy a védői díjak évek óta változatlanok, ami tarthatatlan. Kiemelte, hogy a hatóságok jelzése alapján esetenként hétvégi és éjszakai munkavégzésre is szükség van. Szemben azonban a munkaviszonyra vonatkozó szabályokkal, a kirendelt védő óradíja szombat hajnal 2 órakor ugyanannyi, mint hétfő délután 3 órakor. Ez az anomália is nyilvánvaló orvoslást igényel.
A kamarai válasz alapján a védői értesítések gyakorlata között nincs feltétlenül különbség akkor, ha az ügyben kirendelt védő jár el, és akkor, ha a meghatalmazott védő. Véleménye szerint az az általános tapasztalat, hogy ezek az értesítések improvizatív jellegűek: az írásbeli értesítések gyakran egy nappal előzik meg az eljárási cselekményt, a szóbeliek pedig akár egybeesnek a kihallgatás napjával.
A legfőbb garanciális szempont a kamara elnöke szerint az, hogy az első kihallgatás előtt megfelelő módon történjék a védő értesítése, és a kirendelés közlése. Gyakran ugyanis az első kihallgatás során dől el az egész eljárás kimenetele. Előfordulhat, hogy ilyenkor a kirendelt védő vonatkozásában fennállt ugyan az értesítés, viszont a védőnek valójában nincs lehetősége jelen lenni. A kirendelési díjjal kapcsolatban az elnök kitért arra, hogy sérelmes az a gyakorlat, mely szerint a védő csak a nyomozati szak végén tudja az egész nyomozati eljárásra vonatkozóan felmerült díjjegyzéket és számlát kiállítani, hiszen a nyomozati szak gyakran akár egy évig is eltarthat. A következő gondot az jelenti, hogy az ekként kiszámlázott kirendelési díj is jelentős késedelemmel kerül átutalásra. Ilyen késedelmes kiegyenlítés és kirendelt védői díj felhalmozódás bírósági szinten is felmerült. Az ezzel kapcsolatos problémák ugyanakkor a megyei bíróság elnökével való megbeszélés alapján helyi szinten korrigálhatóak voltak és 2011 nyara óta releváns késedelem ezen a téren nem mutatkozik.
A válasz arra is kitért, hogy fogva lévő terhelt vonatkozásában a védők az ügyvédi törvény, a Be. és az Ügyvédi Etikai Kódex rendelkezései szerint járnak el. Létező jelenség ugyanakkor a kapcsolattartási kötelezettség elmulasztása. Ilyen jellegű panasz azonban a kamarához éves szinten minimális számban érkezik. Általánosságban elmondható ugyanakkor, hogy a kamaránál a fegyelmi jogkör gyakorlói a kirendelt védői kötelezettségek megsértése esetén fokozott körültekintéssel járnak el.
Vidéken komoly problémát jelent továbbá, hogy a fogva tartás helye és a védő székhelye között gyakran 60-70 km távolság van. A kirendelt védőkre vonatkozó díjrendelet ugyanakkor csak a tömegközlekedési eszköz díját „honorálja”, és szemben például a szakértőkkel nem teszi lehetővé díj felszámítását az utazással töltött időre. Megjegyzést igényel, hogy a kapcsolattartás elsősorban levélben vagy telefonon történik. Az ezzel kapcsolatos költségtérítésre azonban a jogszabály nem biztosít lehetőséget. A kamara elnöke szerint tehát módosítást igényel a kirendelt védőkre vonatkozó díjrendelet.

Csongrád megye: Szegedi Ügyvédi Kamara
Az elnök válaszában kifejtette, hogy nem érvényesül a kirendelés során az a korábban kialakított – és véleménye szerint helyes – elv, miszerint az ügyvédi kamarai névsor sorrendje alapján kerülne sor a kirendelésekre. Jelenleg, tapasztalatai szerint a bírók saját belátásuk szerint rendelik ki az eljárásokban az ügyvédet. A kirendelésről az elnök tudomása szerint időben értesítik a jogi képviselőt, valamint a terheltet is. A kirendelési díjjal kapcsolatban a Szegedi Ügyvédi Kamara tapasztalata is az, hogy jelentős késedelemmel történik annak kifizetése, és a kirendelési díj rendkívül alacsony, ezért sok kirendelt ügyvéd fejezte ki elégedetlenségét. A kirendelt ügyvédek kapcsolattartásáról kiemelte az elnök, hogy sajnos nem az elvárható szinten történik, mert a rendőrségi fogdába, ill. a bv. intézetbe való bejutás rendkívül körülményes, lassú, és bonyolult.
Összegezve, az elnök álláspontja szerint jelentős jogszabályváltozásokra lenne szükség az ügyvédi munka színvonalának emelése érdekében, a fent hivatkozott körülmények pontosítása és realizálása alapján. A kirendelési díj megemelése motiváltabbá tenné az ügyvédi hivatásrendet, hiszen nagyon sok olyan ügyvéd él és dolgozik Magyarországon, aki kirendelésekből próbál „megélni”, de annak összege nagyon alacsony.

Fejér Megyei Ügyvédi Kamara
A Fejér Megyei Ügyvédi Kamara válasza alapján a kirendelés jogintézményének működésével kapcsolatban a hatóságok, bíróságok és az ügyvédek kapcsolata általánosságban rendezettnek tekinthető. Mindazon esetekben, ahol az együttműködésben problémák jelentkeznek, ott a társszervekkel a kamara közvetlenül felveszi a kapcsolatot és igyekeznek a kérdésre a lehető legrövidebb időn belül megoldást találni.
Az elnök szerint a kirendelések tekintetében – a szabályozatlanságra is visszavezethetően – az ügyelet biztosítása jelent időnként gondot. Ennek az igénynek a kamara úgy tesz eleget, hogy Székesfehérváron és Dunaújvárosban a hét minden napjára, beleértve a munkaszüneti és ünnepnapokat is, ügyeletes ügyvédet jelölnek ki figyelemmel arra, hogy önkéntes alapon szükséges számú jelentkező hiányában ilyen listát felállítani nem lehetett. Az ügyeletek működését akként szabályozták, hogy reggel 8 óra és este 6 között kell az ügyvédnek rendelkezésre állni, mégis számos esetben előfordul az, hogy a rendőrség az ügyeletes ügyvédet hajnalban felhívja, illetve berendeli. Ennek az eljárásnak alapvető gondja, hogy az ügyelet intézményét jogszabály nem szabályozza vélhetően azért sem, mert ennek ellátásához szükséges anyagi fedezetet az állam nem biztosítja. Más hivatásrendek esetében az ügyeletet is megfizetik, az ügyvédi tevékenység pedig elvárt, de meg nem térített költségekkel jár. Nem ritka eset, hogy éjjel 2 órakor értesítik az ügyvédet, hogy várják a kihallgatásra. Az ügyvédek egyébként a kirendelésekről általában időben értesülnek, természetesen itt is előfordul, hogy szinte azonnali beavatkozást várnak az ügyvédtől, például fiatalkorú esetén.
Korábban évtizedes gyakorlat volt, hogy a kirendelési díjat a bíróság, a hatóság azonnal megfizette az ügyvédnek, később csak számla ellenében és készpénzben, de hosszabb ideje már csak átutalással, amelynek időtartama először csak növekedett, majd megállt a fizetés. A kirendelési díjak kifizetésével kapcsolatosan évekre visszamenőleg késedelem volt jellemző, illetve 2010-ben a megyei bíróságok anyagi fedezet hiányában nem fizették ki a védői díjakat mindaddig, amíg központi intézkedés révén a ki nem fizetett összegeket a költségvetés valamilyen módon nem biztosította. Az ügyvédek eleinte a pénz rendelkezésre állásának hiányában is kiállították számláikat, befizették az utána járó adókat anélkül, hogy a kirendelési díjakhoz hozzájutottak volna. A kamara nem nyugodott bele a maradványelven történő finanszírozásba és számos alkalommal jelezte a megyei bíróság elnökének a helyzet tarthatatlanságát, amelyet nem is vitatott a bíróság, de pénzhiány miatt nem tudtak mást tenni. A gyakorlat akként módosult – az állam mulasztására visszavezethetően – hogy mindaddig az ügyvédek nem állították ki a kirendelési díjról a számlájukat, amíg nem volt remény a pénzösszeg rendelkezésre állására. Ez a gyakorlat természetesen mindkét oldalon jogellenes volt. 2011 végén kifizették az elmaradásokat – a kamara ismeretei szerint kamat nélkül – 2012-ben pedig 3-4 hét átutalási idő mellett teljesítik a számlákat, de a tájékoztatás szerint a rendelkezésre álló költségvetési összeg miatt vélhetően ebben az évben is lesznek késések, elmaradások.
A rendőrségi eljárásban a bírósági szakhoz képest nagyobb gondok vannak. 2011 októberével bezárólag ugyan kifizették az addigi díjakat, azóta viszont csak részletekben teljesítenek. Az elnök tudomása szerint számos ügyvéd a fizetés követhetetlen, késedelmes és reménytelen volta miatt igényt sem jelentett be a kirendelt védőt megillető díjazásra. 
Bírósági ügyszakban 2012 tavaszán nem voltak a megyében hátralékok, a rendőrségi eljárásban viszont igen. A kirendelt ügyvédek utazási költsége Fejér megyében is problémás, mert – például Dunaújváros-Pálhalma között – az útiköltséget nem térítik, utazási eszközt nem biztosítanak, ugyanakkor elvárják a tevékenység végzését. Az elnök az ügyvédek munkájának minél színvonalasabb ellátása érdekében szükségesnek tartaná, hogy a jogalkotás folyamatában az ügyvédek jelentősebb részt kapjanak – és nem 1-2 nap állna rendelkezésre terjedelmes jogszabályok véleményezésére – valamint ha az ügyvédekkel kapcsolatos jogalkotásba az ügyvédeket is bevonnák és nem az ügyvédek mellőzésével alkotnák meg azokat a jogszabályokat, amelyek az ügyvédség szempontjából alapvető jelentőségűek.

Győr-Moson-Sopron Megyei Ügyvédi Kamara
Az elnök válaszlevelében foglaltak szerint a kirendelés jogintézményének működésével kapcsolatban a megye területén működő és büntető ügyekkel foglalkozó kollégák válasza megközelítőleg megegyezik.
Kifogásként merül fel, hogy a büntető ügyben eljáró nyomozó hatóság, ügyészség és bíróság dönti el, hogy személy szerint ki legyen a kirendelt védője a terheltnek-gyanúsítottnak. E kérdés vonatkozásában felmerült annak az igénye, hogy a védőkirendelés szükségessé válása esetén az eljáró nyomozó hatóság megkeresné a területi ügyvédi kamarát, és a kamara a kirendeléseket ténylegesen vállaló azonos székhelyű ügyvédek vagy ügyvédi irodák névsorából, személyre tekintet nélkül, mindig a soron következő ügyvéd nevét és címét közölné a megkereső hatósággal, és így rendelné ki a megadott ügyvédet az adott ügyben. Tehát mindig a kirendelési névsorban soron következő ügyvéd neve kerülne közlésre, így végighaladva a kirendelést vállaló ügyvédek során. Ennek a módszernek az adminisztrációja nem bonyolult, hiszen a nyomozó hatóságok e-mailben, vagy telefax útján küldenék a megkeresést a kamarához, és nagyon rövid időn, pár percen belül válasz adható az ügyvéd nevével és címével. Miután a kamara munkaidőn túl ügyeletet nem tart, de gyakran előfordul, hogy az eljáró hatóságok késő éjszakai vagy a hajnali órákban is kérnek kirendelt védőt, ez ebben a formában munkaidőn túl nem lenne sikeres és végrehajtható. A jelenlegi gyakorlatban azonban nagyon gyakran előfordulnak olyan esetek, hogy a kirendelő hatóság ugyanazon ügyvédeket rendeli ki az ügyekben, frissítés nem történik, és az egyébként kirendelést vállalók nagy része nem jut hozzá a kirendeléshez. Ezért, ha lehetőség lenne a kirendelések időpontjának rögzítésére vagy behatárolására, könnyebbséget jelentene az, hogy a késő éjszakai órákban nem tartanának igényt az ügyvédek kirendelésére, annak ismeretében is, hogy valóban vannak olyan exponált ügyek, ahol a gyanúsított meghallgatása sürgőssé válik.
A kamara álláspontja szerint a kirendelés tényéről, illetve az egyes nyomozati cselekményekről az értesítés időben és megfelelően történik. Ez vonatkozik úgy a nyomozati szakra, mint az ügyészi és bírói szakra is. Az elnök szerint az ügyészségi, illetve a bírósági-tárgyalási szakban a kirendelési díjak kifizetése gördülékenyen és időben történik. Viszont a nyomozati szakban a rendőrség által folyósított kirendelési díjak gyakran hónapokat késnek.
A kirendelt ügyvédek kapcsolattartása a védencekkel a megyében kiugróan jó a szabadságelvonás alatt a büntetés-végrehajtási intézetekben tartózkodó gyanúsítottakkal, vagy akár a szabadlábon védekezőkkel is. A kamara kifejtette, hogy a védői díj vonatkozásában szükséges lenne az óradíjak megemelése, amely nyilvánvalóan a pénzügyi szabályozás módosítását vonná maga után. Hosszú évek alatt sem emelkedett az óradíj, míg az ügyvédi tevékenység költségei emelkedtek. Egy-egy több vádlottas ügyben az iratok áttanulmányozása úgy a nyomozati szakban, valamint a tárgyalási szakban nagyon idő- és munkaigényes, az elvégzett munka nem áll arányban a jelenlegi óradíj mértékével. Példaként említette a kamara elnöke, hogy az ítélőtáblára kerülő vagy az ítélőtáblához tartozó megyei bíróságokról érkező II. fokú büntető ügyek anyagának áttekintése, áttanulmányozása sokszor több órát is igénybe vesz. Gyakran előfordul, hogy a más megyében működő bíróságokról érkező büntető ügyekben a korábbi kirendelt védők lemondanak, és az ítélőtábla által kirendelt védőknek az egész anyagot át kelt tanulmányozniuk.

Hajdú-Bihar Megye: Debreceni Ügyvédi Kamara
A Debreceni Ügyvédi Kamaránál létezik ún. „ügyeleti rend”. Az ügyeleti névsorban a debreceni, valamint a hajdúszoboszlói székhellyel dolgozó ügyvédek vannak ügyeleti rendszerbe beosztva, feltüntetve minden ügyvéd neve, székhelye, telefonja és mobiltelefonja mellett azt, hogy az év melyik napján látja el az ügyeleti feladatokat. Ez a névsor a kamara honlapján megtalálható, és a megye minden igazságügyi és rendészeti hatósága részére hozzáférhető. Amennyiben egy adott napon olyan bűncselekmény történik, ahol védő kirendelésére szükség van, ott a nyomozó hatóság – a fent említett honlap alapján – telefonon értesíti az ügyeletes ügyvédet a cselekményről, és annak helyéről. A nyomozati cselekmény jegyzőkönyve rögzíti a nyomozó intézkedését a kirendelt védőről, a telefonos kapcsolatfelvétel időpontját, és az értesített ügyvéd nyilatkozatát, hogy a cselekmény helyszínén az adott időpontban meg tud-e jelenni. A megye más településein – Berettyóújfalu, Püspökladány, Hajdúböszörmény, Hajdúnánás, Nádudvar, Derecske, Mikepércs, Polgár, stb. – dolgozó ügyvédek az ügyeleti névsorban nem szerepelnek, őket a helyi nyomozó hatóság „foglalkoztatja”.
A Debreceni Ügyvédi Kamaránál a fenti ügyeleti renden túlmenően létezik az ún. „ügyeleten kívüli kirendelést vállaló ügyvédek névsora” is. Ez kifejezetten azt a célt szolgálja, hogy amennyiben az előző névsorban szereplő és ügyeleti rend szerinti napon felkért ügyvéd nem tudja az ügyeleti tevékenységét ellátni, úgy a nyomozó hatóság az úgynevezett „második körben” az ügyeleten kívüli kirendelést vállaló ügyvédek névsorából választ ügyvédet az adott büntető ügyben.
Ez esetben – konkrét statisztikai adataik ugyan nincsenek –, de a kamara elnöke szerint tapasztalható az, hogy a nyomozó hatóság egyes tagjai részéről ugyanaz az ügyvéd, vagy ugyanazok az ügyvédek kerülnek felhívásra, majd kirendelésre, akikkel korábban is dolgoztak már, és akik szinte a nyomozás kezdetétől ténylegesen is részt vesznek az eljárásban, mint védők. A fenti gyakorlat miatt bizonyára kimutatható lenne, hogy az ügyeleten kívüli kirendelést vállaló ügyvédek névsorában vannak, akik gyakorta kapnak kirendeléseket, és feltehetően ezen létszámnál nagyobb létszámot képvisel az a csoport, akik vállalásuk ellenére nem kapnak kirendeléseket.
Ha a jelenlegi gyakorlat nem változik, akkor a kamara álláspontja szerint fennáll annak a veszélye, hogy a kirendelt védő, akinek a rendszeres kirendelt védői díj egzisztenciális kérdés is lehet, kerülni fogja a kirendelő hatósággal való konfliktusokat, mert esetleg további kirendelésektől, így megélhetési lehetőségének jelentős részétől eshet el. A kirendelések elosztása nem arányos és nem átlátható. Ez a gyakorlat a védelemhez fűződő jogi garanciákat, de az ügyvédek közötti esélyegyenlőséget is sérti. A kirendelések elosztását illetően az eddigi erőfeszítések nem jártak sikerrel. Az tény, hogy az egyenletesebb ügyelosztást a terheltek érdekében szorgalmazták mindig, de változó sikerrel. Az elnök véleménye szerint olyan, a kirendelés gyakorlatát szabályozó törvényt kellene alkotni, amely az ügyek pártatlan elosztása mellett a terheltek jogait is szolgálná.
A kamarai válasz azt is kifejtette, hogy szakmai szempontból talán az ügyvédi kamarák lennének alkalmasak az ügy elosztására, azonban kamarai szinten a folyamatos működtetés nehezen oldható meg. Ha viszont kamarai hatáskörbe kerülne az ügy elosztása, ez megszüntetné azt a garanciális okokból is visszás helyzetet, hogy éppen az a nyomozó hatóság jelöli ki a kirendelt védőt, aki a terhelt elleni eljárást folytatja. Az optimális megoldás a fenti problémát kiküszöbölendően csak az lenne, ha a kirendelő hatóság az ügyvédi kamarát keresné meg, a kamara pedig kijelölné a védőt – a kirendelést vállaló ügyvédek közül – egy olyan elosztási szisztéma szerint, amely minden szubjektív elemet kizár. 
Ez a rendszer eleget tenne annak az elvárásnak, hogy a kirendelt védő minden szempontból független legyen a kirendelő hatóságtól, gyakorlatilag az ügy előadójától. Ez a megoldás kiküszöbölné a védelemhez való jog és a „nyomozás érdeke” közötti ellentéteket is.
A válaszlevél kitért arra is, hogy kevés az idő az ügyféllel történő egyeztetésre, és a legtöbb alkalommal csak a kihallgatás előtt találkoznak a védők a gyanúsítottal. A tervezett kihallgatásoknál van elegendő idő a kirendelt védő részére, azonban azokban az esetekben, amikor fogva tartják a terheltet, gyakran akkor történik a telefonos vagy faxos értesítés, amikor már ott kellene lenni a védőnek a kihallgatáson. A nyomozó hatóságnak az értesítés a kötelező, és ha az értesítést tudja igazolni a nyomozó, akkor már védő nélkül is kihallgathat. A kései értesítés tehát sérti a terhelt védelemhez való jogosultságát.
A kirendelési díj kifizetésével kapcsolatban a nyomozó hatóságok későn fizetik meg a leszámlázott utalványok ellenértékét, 4-5 hónap is kimutatható a késedelemben. Az ügyészség, illetve bíróság tekintetében hosszú ideig pontos volt a fizetés, jelenleg itt is előfordul a 30-60 napos késedelem. A késedelem két szempontból is sújtja az ügyvédet, hiszen a leszámlázott összeg után annak ÁFA tartalmát be kell fizetnie, noha ennek hátterét még nem kapta meg, másrészt pedig hónapokon keresztül várja munkája ellenértékét.
A kirendelt védői díjak sokak álláspontja szerint nem piaci alapon vannak megállapítva, főleg a szakértői, végrehajtói, közjegyzői díjakhoz képest. A kirendelt védői díjak emelésével magasabb elvárásokat lehetne támasztani a kirendelt védőkkel szemben is. Ennek pedig nagy fontossága van, mert a terheltek egyre szűkösebb anyagi lehetőségei miatt nagyobb arányban kerül majd sor védő kirendelésére.
A kamara álláspontja szerint a kirendelési díjak mellett szükséges lenne valamilyen „költség átalány-összeg” elszámolhatósága is. A tárgyalásokra való felkészülésre fordított idő, a büntető irodán töltött irattanulmányozás, a telefonálás, levelezés költségei mind-mind kiadással járnak, de jelenleg ez az anyagi teher nem számolható el.
Az ügyvédi kamara válaszában külön kiemelte, hogy Debreceni Büntetés-végrehajtási Intézet ügyvédi beszélőjének állapota már-már tarthatatlan a következők miatt. Kicsi az ügyvédi beszélő férőhelye, 4-5 ügyvédnél több egy időben nem tud a helyiségbe bemenni. Vannak ügyvédek, akik egyszerre lehívnak 4-5, sőt néha több ügyfelet, ennél fogva kiszámíthatatlan a bent tartózkodásuk időtartama. A helyiség állapota sok kívánni valót hagy maga után, méltatlan az ügyvédi munkához, például a beszélőnek az ügyvédek felőli részén a mennyezet beázik, esős időben két ügyvédi helyet a csepegő víz miatt nem lehet használni, a parkettán áll a víz, a falak vizesedése miatt pedig az elektromos vezetékek közelsége akár életveszélyes helyzetet is előidézhet. E méltatlan helyzet a kamara elnöke tárgyalást folytatott a helyi büntetés-végrehajtási intézet parancsnokával, aki nem vitatta az adott helyzetet, igaz hogy konkrét ígéretet sem tett, de több mint egy éve a helyzet változatlan.
Összefoglalva: a kamara elnöke szerint stabil, átlátható, kiszámítható jogszabályi háttér, és intézményi rendszer adná meg a munka biztonságát, színvonalasabb ellátását.

Heves Megyei Területi Ügyvédi Kamara
A Heves Megyei Ügyvédi Kamara tapasztalatai és a rendelkezésére álló statisztikai adatok alapján úgy tűnik, mind a nyomozóhatóságok, mind a bíróságok a kirendelendő ügyvéd személyének kiválasztása során nagy hangsúlyt fektetnek arra, hogy olyan ügyvédek kerüljenek kirendelésre, akik nem ÁFA körben adóznak. Ennek nyilván takarékossági okai lehetnek a gazdasági osztályok, a Törvényszék Gazdasági Hivatala részéről, ugyanakkor ez a gyakorlat jelentősen hátrányos helyzetbe hozza az ÁFA körben adózó ügyvédeket.
A kamara elnökének tájékoztatása szerint problémaként merült fel a gyakorlatban, hogy a megyében jellegzetesen és folyamatosan ugyanaz a néhány ügyvéd kerül kirendelésre a rendőrség részéről. Ennek eredményeként rendszeresen fordul elő, hogy a párhuzamosan zajló több ügy eljárási cselekményein a kirendelt ügyvéd nem tud megjelenni. Ilyenkor azoknál az eljárási cselekményeknél, amelyeknél kötelező a védő jelenléte, helyettesítés útján ugyan biztosítják azt, azonban amikor nem – nyomozati szakban ez a jellemző –, abban az esetben a terhelt védő nélkül marad. Mindez a terhelt személy védelemhez való jogát alapvetően sérti.
A kirendelés tényéről általában időben értesítik a kirendelt védőt. Büntető ügyek körében említeni kell a „bíróság elé állítás” intézményét, ahol a védő részvétele kötelező. Ebben a körben esetlegesen az szokott problémát jelenteni, hogy a védő csak közvetlenül a tárgyalás előtt értesül a kirendelésről, de tekintettel arra, hogy ez esetekben nincs szükség részletes bizonyítás lefolytatására (a terhelt részletes beismerő vallomása, valamint az ügy egyszerű megítélése miatt), a terhelt jogai nem sérülnek. A problémát inkább az okozhatja, hogy a védő értesül-e a kirendelés tényéről a bíróság elé állítás lefolytatása előtt, vagy sem. Ezekben az esetekben a nyomozóhatóság általában rövid úton, telefonon is értesíti a kirendelt védőt. A nyomozások során az eljárási cselekményekről történő értesítés sokszor nem csak a kirendelt ügyvédek tekintetében hiányos. Gyakran a meghatalmazott védőt is csak röviddel az eljárási cselekmény előtt értesítik, vagy akkor sem. Nem ritka az az eset, hogy a védő az ügyfelétől értesül a kihallgatás tartásáról vagy szembesítés elrendeléséről. A kamara elnöke szerint külön szót érdemel a rendőrségek, illetve ügyészségek hozzáállása az eljárási cselekményekkel kapcsolatos értesítési szokásokról. Tudomása szerint bevett szokás egyes nyomozóhatóságoknál az, hogy a védőt a nyomozati cselekmény előtti napon értesítik olyan nyomozati cselekményekről, amin nem kötelező a részvétele, jellegzetesen ilyen az iratismertetés. Ugyancsak nem ritka, hogy az előzetes fogva tartás meghosszabbítása tárgyában tartandó tárgyalásról a védő csak előző nap értesül. Erről az ügyészségnek kell tájékoztatni a védőt oly módon, hogy az indítványát is rendelkezésére kell bocsátani. A védők beszámoltak olyan esetekről, amikor az indítványt a tárgyalás tartása után kézbesítették a védő részére. Ezekben az esetekben a késői értesítés miatt különösen nagy mértékben sérülnek a terheltek jogai.
A kirendelési díj tekintetében a kamarai válasz kitért arra, hogy jelenléti díjból, útiköltségből, parkolási díjból és egyéb díjból tevődik össze. A jelenléti díj alapösszege attól függ, hogy történik-e érdemi eljárási cselekmény, vagy nem. Ha nem történik, a megjelenési díj 1500 Ft (+ÁFA). E körben a probléma ott merül fel, hogy jellegzetesen – és elsősorban a büntetőeljárás során – az eljárási cselekmény kezdő időpontjában derül ki, hogy az valamilyen oknál fogva nem tartható meg, például nem érkezik tájékoztatás az elővezetés eredménytelen voltáról, nem jelenik meg a terhelt, vagy a tanú. Ilyenkor az eljáró bíróság nyomban igyekszik informálódni a késedelem okáról, például érdemes-e megvárni az intézkedő rendőröket, ami időnként jelentős időbe telik. Ez idő alatt a kirendelt ügyvédnek (is) várni kell, amely rendelkezésre állással töltött ideje nem kerül elszámolásra. A jelenléti díj megkezdett óránként 3000 Ft (+ÁFA). Ez a díj majd egy évtizede változatlan. Feltehetően időszerű lenne a jelenléti díj újabb módosítása azzal, hogy a kamara álláspontja szerint talán gyakrabban, kisebb léptékkel módosítva kellene azt az aktuális viszonyoknak megfelelően emelni. E körben kiemelték, az utóbbi évek tendenciája az, hogy lényegesen több munkaidőt vesz igénybe egy-egy ügy tárgyaláson kívüli előkészítése, mint korábban, mely munkaidő a kirendelt védők vonatkozásában csak részben térül meg. Például nem térül meg az ügyféllel történő kapcsolattartás ideje, egyéb szükséges bizonyítékok felkutatásának, beszerzésének ideje, a nyomozó és nem nyomozó hatóságokkal történő kapcsolattartás.
A kirendelési díjak tényleges kifizetése körében több ízben érkeztek észrevételek a védőktől. Bármelyik igazságszolgáltatási szerv esetében elmondható, hogy a kifizetések meglehetősen rapszodikusak. Nem ritka, hogy a számla benyújtásától számított több hónap is eltelik a kirendelt ügyvédi díjak kifizetéséig.
A fentieket összegezve a kamara álláspontja szerint az eddig javasolt változtatásokon túlmenően a védői jogok korlátozására irányuló Be. módosítási törekvések visszaszorulása elősegítené a védői tevékenységet ellátó ügyvédek munkájának minél eredményesebb megvalósulását.

Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Ügyvédi Kamara
A Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Ügyvédi Kamara válasza alapján a nyomozó hatóságok, a bíróságok az ügyvédeket időben értesítik a kirendelés tényéről, illetve a terheltet érintő büntetőeljárási cselekményekről. Esetenként előfordul, hogy rendőrségi, nyomozati szakban, az eljárási cselekményekről levélben történő értesítés az esemény napján vagy az azt követő napon érkezik meg. Ilyen késedelmes értesítés azonban általánosságban nem jellemző. A kirendelési díjak kifizetésével kapcsolatban visszatérő gond, illetve folyamatos állapot, hogy a bírósági büntető kirendelések díja késedelmesen, nagy időbeli eltéréssel kerül kifizetésre, illetve számla alapján átutalásra az ügyvédek részére. Ezzel kapcsolatos kedvezőtlen tapasztalataikat az ügyvédek jelzik a kamara felé. Ennek nyomán a megyei bíróság elnökével a helyzet megváltoztatása érdekében többször megbeszélést folytattak. A védők jelzése, illetőleg a kamara elnökségének állásfoglalása nyomán a megyei bíróság elnökének 2011 szeptemberében levelet írt a kamara elnöke a kifogásolt állapot megszüntetése, illetve tájékoztatásadás végett. A megyei bíróság elnöke válaszlevelében arról tájékoztatta, hogy igyekeznek mindent megtenni a kirendelési díjak késedelmes átutalásának megszüntetése érdekében. A késedelmes kifizetések alapvető okának azt jelölte meg, hogy a bíróság kiadásai évek óta nagyobbak a rendelkezésre álló forrásnál, illetőleg a Magyar Államkincstár általi átutalások is késedelmesen teljesülnek. A bírósági kifizetéseknél is nyilvánvalóan előnyben kell részesíteni a bér jellegű kifizetéseket, a közüzemi szolgáltatások díját és a megmaradó összegből csak késéssel kerülhetnek kifizetésre a kirendelt védői díjak, illetve a szakértői díjak.
2011 végéig a késedelmes díjak jó része kifizetésre került, azonban két – három hónapos kifizetési késedelem 2012-ben is tapasztalható. A Megyei Bíróság Gazdasági Hivatala kérésének megfelelően igyekeznek folyamatosan igényelni a kirendelési díjak kifizetését, törekedve arra, hogy egyszerre ne nagy összegű kifizetést igényeljenek. A kirendelési díjak bíróság általi késedelmes kifizetése azért is sérelmes az elnök szerint, mert több védő esetében is a jövedelem jelentős részét teszik ki a kirendelési díjakból származó bevételek. Egy-két esetben az is előfordult, hogy a kamarai tagdíj késedelmes fizetésének okaként a kirendelési díjak bíróság általi késedelmes fizetését jelölték meg.

Komárom-Esztergom Megyei Ügyvédi Kamara
A kirendelés jogintézményének működésével kapcsolatban a kamara elnöke alapvető problémának tartja, hogy a kirendelő hatóság jogosult az egyes ügyekben eljáró ügyvédet megnevezni. A büntető eljárás más hivatás rendjeinél a hivatásrendi vezető van felhatalmazva az ügyben eljáró személy – bíró, ügyész – kijelölésére, de ugyanígy a rendőrség jelöli ki azt is, hogy konkrétan ki végzi a nyomozást az adott ügyben. Így egyedül az ügyvéd az, akit személy szerint az ügyben eljáró hatóság választ. Ennek eredményeként a kirendelő hatóság legtöbbször a régi ‚jól bevált” ügyvédeket rendeli ki, akik talán már idősebbek, és nem „akadékoskodnak” a meghallgatásokon, illetve a késő esti, éjszakai kihallgatásokon legtöbbször meg sem jelennek. A kialakult gyakorlat szerint néhány ügyvéd „elfoglalta” a kirendeléseket a nyomozó hatóságoknál.
Az elnök azt tartaná helyesnek, ha a büntető ügyekben a kirendelés az ügyvédi kamarához érkezne, és ez által az elosztás – a konkrét ügyben eljáró ügyvéd kijelölése – az ügyvédség feladata lenne. Ez által megoldódna a kirendelések arányos elosztásának problémája is. A kamara tapasztalatai szerint általában nem kellő időben történik a kirendelésről az értesítés, ugyanígy a büntető eljárási cselekményekről szóló értesítést is olyan időben küldik, amikor gyakorlatilag már lehetetlen az azokon való részvétel. Általános az a gyakorlat, hogy a kihallgatás, illetve a nyomozati cselekmények előtti napon – rövid úton – értesítik az ügyvédet azok időpontjáról. Igen ritka az az eset, hogy a nyomozó hatóság előre időpontot egyeztet a védővel, és ez is csak folyamatos kihallgatás esetén fordul elő. Több esetben tapasztalható, hogy a nyomozó telefonon idézi a gyanúsítottat azzal, hogy értesítse az ügyvédjét a kihallgatás időpontjáról.
A kirendelt védő gyakorlatilag 3 helyről kap kirendelési díjat. Az ügyészség fizet a leghamarabb és a legpontosabban. Korábban előfordult fizetési késedelem a bíróságok részéről, ez azonban időközben rendeződött. Mindezekkel szemben a rendőrség teljesen kiszámíthatatlanul, késedelmesen fizet, így a legtöbb probléma a rendőrségi kifizetésekkel van. Az esetek többségében csak jelentős, több hónapos késéssel fizetnek.
A fogvatartott védencek esetében igen jelentős a kapcsolattartás problémája. Van olyan fogvatartott, aki elvárná azt, hogy az ügyvéd székhelyétől 50 km-re lévő bv. intézetben akár minden héten meglátogassa, ami nyilvánvalóan lehetetlen. A gyakorlatban miután a fogvatartott az esetek többségében az ügyvéd székhelyétől távol van, igen nehéz a vele történő személyes kapcsolatfelvétel. Komárom-Esztergom Megyében a bíróságokhoz tartozó fogvatartottak, Budapesten, Székesfehérváron vagy Győrben vannak előzetes letartóztatásban. Egy-egy személyes látogatás során jelentős útiköltség kiadás, úton töltött idő merül fel, amely roppant nehézségeket okoz. A bv. intézet csupán a belépéstől a kilépésig tartó időt igazolja le, több esetben előfordul azonban, hogy akár órákon keresztül kell a védőnek várni arra, hogy bemehessen. A levélben való kapcsolattartásnál a kapott levél áttanulmányozása – ami sok esetben 8-10 oldal kézzel írott terjedelmű –, az ezzel kapcsolatos válasz előkészítése, levél megírása, a levél elküldésével felmerülő postaköltség semmilyen módon nincs ellentételezve. A kirendelt védő a fellebbezés írásban való megindokolásáért, az előzetes letartóztatással kapcsolatos vagy ítélet elleni fellebbezésért sem kap semmiféle ellentételezést. De ugyanígy az az idő sincs megfizetve, amit az ügyvéd a szabadlábon lévő védencének fogadására, vagy a fogvatartott védencének hozzátartozóival történő konzultálásra fordít.

Nógrád Megyei Ügyvédi Kamara
A kamara felhívta az ügyvédeket a kirendelés gyakorlatával kapcsolatos véleményük kifejtésére. A felhívott ügyvédek válaszleveleit az elnök – név nélkül – mellékelte. A válaszokból kiderül, hogy kirendelt védőként az ügyvédek a megyében fogvatartott ügyfelet gyakorlatilag csak akkor tudják meglátogatni, ha Balassagyarmaton van más ügyben tárgyalásuk. (Amennyiben pl. a védő székhelye Pásztón van, akkor egy beszélő lefolytatásához 100 km utat kellene megtenni oda-vissza és a beszélő lebonyolítása gyakorlatilag – az utazással együtt – megközelítőleg egy egész napot venne igénybe. A különben is túlzott bürokráciát igénylő elszámolás során azonban az utazással töltött időszak sem számítható fel.) A nagy távolságok okozta problémákat többen is említették, mivel a Nógrád megyei lakosság túlnyomó többsége a keleti megyerész 5 városában él, tehát a lakosság kisebb hányada lakik a nyugati részében. A nagy távolság időben és költségben is negatívan érinti a kirendelt védőket, és ráfordításaikat – ahogy fentebb említésre került – nem, vagy csak túlzott nehézséggel tudják elszámolni. A megkérdezett ügyvédek azt is felvetették, hogy szükséges és indokolt lenne a védői kirendelő határozatok és eljárási cselekményekről szóló értesítések kézbesítésére vonatkozó méltányos határidő törvénybe iktatása. Jelenleg az a gyakorlat, hogy a kirendelő határozat sokszor csupán az első eljárási cselekményen történő részvételkor kerül átadásra. Ezen túl leginkább az alacsony védői óradíjat és a nehezen, vagy egyáltalán nem elszámolható ráfordításokat panaszolták.

Pest Megyei Ügyvédi Kamara
A kamarai válasz szerint a kirendelések kapcsán általánosan megfogalmazott panasz, hogy a nyomozó hatóság, illetve bíróság nem a kamara által megküldött kirendelhető védők listája alapján foglalkoztatja az ügyvédeket, ezért egyenlőtlen a munkateher. A nyomozati szakban gyakori panasz, hogy a terheltet érintő büntető eljárási cselekményekről nem értesítik időben a kirendelt védőt. Előfordul olyan eset is, hogy az értesítést a nyomozati cselekmény napján, de olyan is, hogy azt követően kapja meg az ügyvéd. Erre figyelemmel a védő a nyomozati cselekményen vagy nem tud részt venni, vagy a munkáját nem tudja megtervezni. A pest megyei ügyvédek tipikusan egyedül dolgoznak, ezért a helyettesítés – különösen rövid időn belül – nehezen oldható meg. A kirendelési díj kifizetése kapcsán a bírósági szakban a Pest Megyei Ügyvédi Kamara területén nem merült fel probléma. A nyomozati szakban előforduló jelenség, hogy nem fizetnek kirendelési díjat. A büntető kirendelés intézménye a kamara elnöke szerint a megyében inkább teher, mint vonzó az ügyvédek számára. A Pest Megyei Ügyvédi Kamaránál nem állítható össze az ügyvédek önkéntes jelentkezésén alapuló olyan kirendelt védői névjegyzék, amely az egyes bíróságok illetékességi területén biztosítaná a felmerülő ügyek zökkenőmentes ellátását, ezért valójában minden ügyvéd kirendelhető. Erről a kamara időszakosan a területileg illetékes nyomozóhatóságot, ügyészséget, bíróságot, polgármesteri hivatalt az aktuális névsor megküldésével tájékoztatja. A kirendelés negatív megítélésének okát a kamaránál alapvetően abban látják, hogy a kirendelt védői tevékenységgel kapcsolatos munka az ügyvéd számára nem tervezhető, a korábbiakban jelzettek miatt egyéb elfoglaltsággal ütközhet, továbbá a kirendelt védői díjak nem biztosítanak az időráfordítással arányos bevételt. Az ügyvéd adójogi szempontból vállalkozó, és mint ilyen egyedüliként köteles „közfeladatot” ellátni mélyen a „piaci ár” alatti ellenszolgáltatásért úgy, hogy ez a bevétele is adóköteles.
A kamara indokoltnak tartaná annak szabályozását, illetve elsősorban a nyomozati eljárásban való biztosítását, hogy az egyes nyomozati cselekményekre az ügyvéddel előzetesen egyeztetett időpontban kerüljön sor annak érdekében, hogy a nyomozati cselekményen a kirendelt ügyvéd meg tudjon jelenni vagy helyettesről gondoskodni tudjon, továbbá visszatérő elvárása az ügyvédségnek a tisztességes összegben megállapítandó díj kifizetése az eljárás minden szakaszában.

Somogy Megyei Ügyvédi Kamara
A kamara válaszlevelében tájékoztatott arról, hogy az ombudsmani megkeresésben foglalt kérdések megválaszolásához a kamara tagságához fordultak. A kamara a kirendelhető ügyvédekről jegyzéket vezet, és a hatóság a kamara által feltüntetett jegyzéken szereplő ügyvédet rendelheti ki, azaz nem minden aktív kamarai tag lát el kirendelt ügyvédi tevékenységet. Ugyanakkor Somogy megye egyes területein nem volt elegendő a jegyzékre jelentkezők száma a kirendelési jegyzékbe felvételt kérő ügyvédek száma. Jelenleg Kaposvár és Siófok városokban az ügyvédek döntése alapján a kirendelhető ügyvédek jegyzékébe való felvételt kérelmező ügyvéd lát el kirendelést, míg a megye egyéb területein nyilvántartásba vett ügyvédek automatikusan a kirendelhető ügyvédek jegyzékébe felvételt nyernek, s kötelesek kirendelést vállalni.
A kirendelt ügyvédek tevékenységét érintő kérdéseket továbbították az érintett ügyvédeknek, miután az ügyvédi kamarának közvetlen rálátása a kirendelések ellátásával kapcsolatos ügyvédi gyakorlatra nincs. A megkeresésre adott válaszok közül a kirendelés jogintézményének működésével kapcsolatos problémák között azokat emelték ki, amelyek nagy számban ismétlődnek, azaz az ügyvédek többsége helytelen gyakorlatnak tekint.
Röviden összefoglalva, a helyzetet akként lehetne leírni, hogy a hatóság választ ügyvédet az eljárás alá vont terheltnek. Az észrevételek arra irányulnak, hogy a kirendelő hatóság – a büntetőeljárás jellegéből adódóan zömmel ez gyakorlatilag a rendőrség – többnyire ugyanazokat az ügyvédeket rendeli ki, a többség aránytalanul kis számban kerül kirendelésre. Idézetek az észrevételekből:
„A rendőrök már tudják, hogy ki az a néhány ügyvéd, aki bármikor elérhető és a kirendelt ügyek döntő többsége ezen ügyvédek között oszlik meg.”
„A kirendelések célirányosak, tehát nem egy névsorból választ a kirendelő valamilyen szisztéma szerint, ismerős ügyvédet keres, vagy rendel ki.”
„A többség aránytalanul kis számban kerül kirendelésre, ellentétben azzal a pár kollégával, akik ebből a szempontból népszerűbbek.”
„El tudnám képzelni, hogy a kamara és a rendőrség megállapodása alapján mindig a névjegyzékben következő ügyvédet lehetne csak kirendelni.”
A hatóságok időben értesítik a kirendelés tényéről, és az eljárási cselekményekről az ügyvédeket. Ezzel kapcsolatban kifogás, negatív észrevétel nem szerepel a megkeresettek válaszaiban. A kamara tagjai szerint a kirendelési díjak kifizetése általában lassú, késedelmes. A fizetési határidő átlagban 2 hónap az elvégzett munkát követően. Ez a késedelem a bírósági ügyszakban megállapított bírósági díjakra vonatkozik. Vannak a megyében ügyvédek, akik a nyomozati cselekményen való részvételről nem is állítanak ki számlát: „Amióta ügyvéd vagyok, nyomozati cselekményről nem állítottam ki számlát, mert nekem és kollégáimnak annyira rossz tapasztalataink vannak a kifizetéssel kapcsolatban.”
Ezeknek a nyomozati cselekményeken való részvételért járó díjaknak a kifizetése még a fentebb említett – a bírósági és ügyészségi szakra vonatkozó – 2 hónapos késedelmeknél is nagyobb csúszással történik. A kapott észrevételek szinte mindegyikében visszatérő mozzanat a kirendelési díjak alacsony voltára vonatkozó utalás. Általánosságban elmondható, hogy a kirendelési díjak emelése pozitív hatással lenne az ügyvédi munka színvonalára.

Tolna Megyei Ügyvédi Kamara
A Tolna Megyei Ügyvédi Kamara területén évtizedes gyakorlat az, hogy elsősorban polgári, vagy büntetőügyre szakosodtak az ügyvédek, ezért az ügyvédi létszám mintegy fele lát el kirendelt védői tevékenységet, míg másik fele a polgári ügyekben történő pártfogó ügyvédi, ügygondnoki stb. feladatokat teljesít. A büntetővédelmet ellátó ügyvédek névsorát közlik a nyomozó hatóságokkal, ügyészségekkel és bíróságokkal. A kamara megszervezte a hétvégén, illetve ünnepnapokon ügyeletet tartó védői tevékenységet, mely hosszú évek óta rendben működik. Az ügyeleti beosztás alapján kirendelhető ügyvédek névsorát negyedévente szintén közlik fenti szervekkel, tehát a hétvégi, ünnepi ügyeleti rend alapján az ügyeletet ellátó ügyvéd kirendelhető.
A kamarai válaszlevélben foglaltak szerint a bíróságok – ritka kivételektől eltekintve – kellő időben rendelik ki, illetve értesítik az ügyvédeket a kirendelésről és az egyes eljárási cselekményekről. Ez egyébként a Be. szabályaitól függ, mely szerint a vádiratot a törvényben előírt időben meg kell küldeni, illetve a tárgyalások kitűzésének rendjét is törvény szabályozza, és hosszabb terminusokat állapít meg a jogszabály, ennek alapján a védő kirendelése, illetve értesítése kellő időben történik. Kivételt képez ez alól a Be. szabályai miatt is az előzetes letartóztatás elrendelése és meghosszabbítása iránti tárgyalásokra történő védői kirendelés, vagy idézés. A kényszerintézkedés elrendelésére megszabott rövid határidő miatt a védő kirendelése, vagy értesítése is igen rövid határidőhöz van kötve. A kirendelt védő tevékenységét ez megnehezíti, vagy lehetetlenné teszi, például nem tud megjelenni más elfoglaltsága miatt. Meg kell jegyezni azonban, hogy mind az ügyészség, mind a bíróság igen gyakran megpróbál rövid úton egyeztetni a védőkkel.
A nyomozó hatóságok esetében a kirendelt védők értesítése már nem történik és nem is történhet olyan megnyugtató formában és megfelelő határidők tűzésével, mint a bírósági eljárás során. A nyomozó hatóságnak vannak halaszthatatlan nyomozati cselekményei, melyek közé tartozik az is, hogy a gyanúsítottakat az elfogásukat követően a Be. szabályai szerint igen rövid időn belül ki kell hallgatni, és ilyen esetekben rövid idő áll rendelkezésükre, hogy a kirendelt ügyvédet értesítsék. Időnként azonban előfordul az is, hogy a későbbi, előre tervezhető nyomozati cselekményeknél sem értesíti megfelelő időben a kirendelt védőt, illetve nem próbálnak vele időpontot egyeztetni. Ezeket azzal tudják igazolni, hogy több hét is eltelik a nyomozati cselekmények között, és mégis az utolsó pillanatban értesítik a védőt. A nyomozó hatóság sok esetben megpróbál telefonon egyeztetni a nyomozati cselekményekről a kirendelt védővel. Ezt a gyakorlatot csak üdvözölni lehet, mert a védelemhez való jog csak abban az esetben valósulhat meg, ha a védőt kellő időben értesítik a nyomozati cselekményekről, arra védencével együtt megfelelően fel tud készülni.
A kirendelt ügyvédek díjának kifizetésével – a bíróságok által történő kifizetések kivételével – igen nagy problémák vannak. Több esetben a rendőrségek egyes ügyvédeknek százezres nagyságrendben tartoznak, és az ügyvédeknek már az ügyvédi kamara nyújt segítséget annak érdekében, hogy a kirendelési díjakat a rendőrség kifizesse. Vannak ügyvédek, akiknek jövedelmét a kirendelési díjak határozzák meg, és a kifizetés elmaradása esetén egzisztenciális problémájuk mellett felmerül az is, hogy a kamarai tagdíjakat és biztosítási díjakat nem tudják határidőre kifizetni, mely határidők elmulasztása esetén – különösen a biztosítási díjak esetében – az ügyvédet a kamarából kizárhatják.
A kamara álláspontja szerint a rendőrkapitányságok működési költségének elenyésző részét képezik a kirendelt védőknek fizetendő munkadíj, ezért érthetetlen az, hogy miért nem tudják a védői díjakat kellő időben, és nem több hónapos késedelem után kifizetni. A tapasztalatok alapján a megyei rendőr-főkapitányság „mutogat” a regionálisan illetékes rendőrkapitányság pénzügyi osztályára, ők pedig „visszamutogatnak” a megyei rendőr-főkapitányságra, hogy ők nem teljesítették kötelezettségüket, és ezért nem tudnak fizetni.
Az előzetes letartóztatásban lévő gyanúsítottak, vagy vádlottak esetében a kapcsolattartás nehéz. Alapeset, amikor a nyomozó hatóság és a bv. intézet, valamint az ügyvéd székhelye megegyezik. Ebben az esetben a védenccel történő kapcsolattartás „csak” idő kérdése. Amennyiben az ügyvéd székhelye és a letartóztatott védenc más városban van, a kapcsolattartás időigényessége, költsége, annak elszámolása már megnehezíti a védenccel történő kapcsolattartást. Az útiköltség a védő részéről, ha bonyolultan is, de elszámolható, az úton eltöltött 2-3 óra azonban nem számolható el költségként. A kamara elnökének véleménye szerint időszakonként felül kellene vizsgálni, hogy egyes ügyvédek milyen ügyekben, hány kirendelést kaptak, és ennek alapján lehetne ellenőrizni azt, hogy a kirendelések vonatkozásában felmerülnek-e helytelen tendenciák, esetleg gyanús körülmények. A helyzet megoldásának egyik kulcskérdése mindenképpen a védekezéshez való jog anyagi feltételeinek megteremtése. A védelemhez való jog az eljárás alá vont személyt megillető állampolgári jog, mely a védőn keresztül valósul meg. Egyszerű kiszámolni, hogy mekkora annak az ügyvédnek a nettó órabére, aki kirendelt védőként lát el védői tevékenységet: gyakorlatilag a nettó órabére az ügyvédnek nem haladja meg a magyar átlagbért. Pontosítani kellene azt, hogy az utazásokkal, úton eltöltött idővel, a védenccel történő személyes kontaktus, és a felkészülés idejére, milyen mértékű ügyvédi díj jár az ügyvédnek, és ezeket mikor fizetik ki. Ki fizeti ki, és milyen mértékben például az anyagiakkal nem rendelkező fogvatartott védencek levelezési, vagy telefonálási költségeit, melyek a védővel való kapcsolattartást biztosítják. Jelenleg még az sem tisztázott, hogy mikor és ki fizeti ki azokat a költségeket, amelyek esetleg abból merülnek fel, hogy az ügyet nem az illetékes bíróság, hanem kijelölt bíróság tárgyalja. A kamara elnöke azt tartaná helyesnek, hogy a nyomozási eljárás, a I. fokú bírósági eljárás a II. és esetleg III. fokú eljárás során az az ügyvéd járjon el, aki a korábbi eljárások során képviselte a védencet. Ehhez azonban igen komoly anyagi áldozatot kell hozni, azonban a védelemhez való jog érvényesülésének nem lehet anyagi feltétele. A kamara kiemelte: tekintettel arra, hogy az utóbbi 20 évben megjelent jogszabályok az ügyvédi kamara – ügyvédek vonatkozásában – korábban fennálló ellenőrzési, jelentéstételi, statisztikai adatkérési lehetőségeit leszűkítették, ezért az álláspont az ügyvéd kollegák által megadott válaszok, és személyes tapasztalatok alapján készült.

Vas Megyei Ügyvédi Kamara
A kamarai válasz szerint a kirendelések működésével kapcsolatosan alapvető problémák a megyében nem merültek fel, amelyhez hozzátartozik, hogy az ország második legkisebb taglétszámú kamarájáról van szó. A kamarához erre vonatkozó hivatalos észrevétel nem érkezett, sőt a március 9-én megtartott közgyűlésen sem jeleztek a tagok ilyen problémát. Általánosságban el lehet mondani, hogy nem történik meg kellő időben az értesítés, bár az igazsághoz tartozik, hogy halaszthatatlan nyomozati cselekménynél ez nem is lehetséges. A díjfizetéssel kapcsolatosan korábban soha semminemű probléma nem volt, most utóbb jelezték az ügyvédek, hogy a fizetési határidő csúszik, de díj nemfizetésről nem lehet beszélni. A jogszabályi változások körében kiemelt kérés a kirendelői díj megemelése. Az igazságszolgáltatásban résztvevő egyéb személyek, például szakértő, tolmács díja ezt már messzemenően meghaladja, így már megalázónak is tekinthető, hogy míg egy szakértő akár egymillió forintot is kér egy szakértői véleményért, a kirendelt védő díja ennek arányában pár tízezer forint.

Veszprém Megyei Ügyvédi Kamara
A kamara arról tájékoztatott, hogy a nyomozószervek kirendelési gyakorlata alapján a kirendelést vállaló védők álláspontja szerint a kirendelések nagy aránytalanságokat tükröznek; vannak olyan ügyvédek, akiket akár naponta, és vannak olyanok is, akiket csak havonta rendelnek ki. Az ügyvédek kiértesítésével kapcsolatosan általánosnak mondható az az álláspont, hogy a kirendelő határozatot általában a kiadmányozás után egyből postázzák, a nyomozati cselekményről azonban gyakorta csak a cselekmény határnapja előtt nem sokkal, és gyakran csak telefonon értesítik a védőt. Volt olyan válasz is a kirendelt védőktől, hogy a nyomozati cselekményről egyáltalán nem kapnak értesítést.
A kirendelési díj fizetésével kapcsolatban az a tapasztalat, hogy míg a bíróság általában az előírt határidőben, vagy legfeljebb kisebb csúszásokkal fizet, addig a rendőrségnél a fizetési határidők nincsenek betartva. Olyan esetet is tapasztaltak, hogy a védő által kiállított és a rendőrség által befogadott számlát félévi késéssel teljesítette a rendőrség. Ez különösen az ÁFA törvény hatálya alá tartozó védők esetében jelent súlyos hátrányt. A védencekkel való kapcsolattartás korlátozását nem tapasztalták a kirendelt védők. A gondot az jelenti, hogy a kapcsolattartás több esetben jelentős költséggel jár, hiszen az előzetes fogvatartottak felkeresése – még ha helyben is van a fogva tartás – időigényes, amellyel azonban a védői díjak nincsenek arányban. Van olyan felvetés is, hogy a bv. intézetbe való bejutás és a belső szabályzatok miatti többszöri hosszas várakozás is nehezíti és időigényessé teszi a kapcsolatfelvételt, illetve a kapcsolattartást. A bv. intézetben fogvatartott védenc esetén például egy 30 perces beszélő miatt akár több óra is elmegy (odautazás, bejutás, kijutás, visszautazás), amiért az elszámolható 1500 Ft éppen csak az üzemanyagra, vagy az utazási költségre elég, és azt is több esetben csak jelentős késéssel fizeti ki a rendőrség. A kamara elnöke szerint olyan jogszabályi módosításra lenne igény, amely lehetővé tenné egyrészt a kirendeléseknél tapasztalt aránytalanságok kiküszöbölését – pl. számítógépes nyilvántartás alapján történő kirendelés alkalmazását – másrészt a kirendelések díjával kapcsolatban méltánytalanul alacsonynak tartják a kirendelt védők a jogszabály szerinti 3000 Ft, illetve a BV intézetben fogvatartottak esetében a kapcsolattartásért az 1500 Ft/óra díjat.

Zala Megyei Területi Ügyvédi Kamara
A kamara elnöke válaszlevelében kifejtette, hogy a korábbi kamarai gyakorlat, amely alapján a kamara tagjainak minden hónapban, illetve negyedévben tájékoztatni kellett a kamarát kirendelési ügyeikkel kapcsolatosan megszűnt, így érdemi választ megfelelő adatok hiányában nem tud adni. A kirendelést ellátó védők részéről probléma kizárólag a kirendelési díj fizetésével kapcsolatban merült fel, az elnök személyes információi szerint azonban ez is rendeződött.
A megyei kamarák közül kérdéseinkre nem érkezett válasz a Bács-Kiskun, a Borsod-Abaúj-Zemplén és a Szabolcs-Szatmár-Bereg megyei kamaráktól.

A Közigazgatási és Igazságügyi Miniszter válasza
A miniszter a kirendelés kapcsán arról tájékoztatott, hogy tárcájuk folyamatosan kap jelzéseket a jogintézmény gyakorlati működéséről, illetve a minisztérium munkatársai részt vesznek az e tárgykörben tartott megbeszéléseken, szakmai konferenciákon. Legutóbb a Magyar Helsinki Bizottság és a Budapesti Ügyvédi Kamara által szervezett „Lépések egy átlátható kirendelt védői rendszer irányába” elnevezésű rendezvényén vettek részt annak felmérése érdekében, hogy mely területeken és milyen változtatásokra lenne szükség a kirendelt védői rendszer hatékonyságának növeléséhez. A kirendelt védői rendszerrel kapcsolatban felmerülő észrevételek legnagyobb hányada a kirendelt védők díjának mértékét érinti. A kirendelő szervek részéről a kirendelt védői kar elérhetőségével, míg másik oldalról a kirendelő szervek értesítési és díjfizetési gyakorlatával összefüggésben fogalmazódnak meg javaslatok, a minőségbiztosítás fejlesztése és a kirendelt védő kiválasztási metódusának megújítása mellett. A tárca vezetője szerint érdemes megemlíteni, hogy a kirendelt védői tevékenységet az ügyvédek szempontjából ma egy sajátos ellentmondás jellemzi: a kirendelés egyfelől az ügyvédi kar egy — főként a polgári jogi területen dolgozó — része számára olyan adminisztratív terhet jelent, amelytől a lehetőségek keretei között szabadulni igyekszik, míg más ügyvédek egyre növekvő számban törekednek a kirendeléses ügyek ellátására egzisztenciális okok miatt, sőt néhányan ügyvédi tevékenységüket kirendelésekre alapozzák. Tovább bonyolítja a helyzetet, hogy e tendenciák területileg differenciáltan jelentkeznek oly módon, hogy a kirendelések iránti fokozott igény elsősorban a nagyvárosokban figyelhető meg, míg a kisebb létszámú kamaráknál az a jellemző, hogy a kamara minden tagját igénybe kell venni a kirendelt védői feladatok ellátására. A kirendelt védői rendszerrel kapcsolatban felmerülő javaslatok összetett, több szempontú vizsgálatot igényelnek, amelyeknek értelemszerűen meg kell előzniük a szükségesnek mutatkozó szabályozási irányvonalak kijelölését.
A kirendelésekkel összefüggő statisztikai adatokkal kapcsolatosan a miniszter arról tájékoztatott, hogy egy korábbi felmérés eredménye alapján 2009-ben a büntetőeljárásokban és a szabálysértési eljárásokban valamennyi közreműködő szerv eljárását figyelembe véve 76.500 kirendelés történt, és a kirendelt védői tevékenységgel összefüggésben 726 millió forint került kifizetésre. Ugyanakkor nem állt rendelkezésre a nyomozati, vádemelési és bírósági szakot is felölelő naprakészebb kimutatás a kirendelések számáról, illetve a kifizetett kirendelt védői díjak ás elszámolt költségek összegéről, ezért a KIM 2011 szeptemberében tájékoztatást kért az érintett szervektől (Országos Rendőr-főkapitányság, Legfőbb Ügyészség, Országos Igazságszolgáltatási Tanács Hivatala, Nemzeti Adó- és Vámhivatal, Magyar Ügyvédi Kamara) a 2010. évi kirendelések számáról, a kirendelésekkel összefüggésben felmerült díjakról és költségekről. A megkeresésben foglaltakra valamennyi szerv válaszolt, ugyanakkor a kirendelésekkel kapcsolatos adatok nem minden szervnél álltak rendelkezésre (pl.: nincsenek egységes adatok a bíróságok általi kirendelésről). 
A Magyar Ügyvédi Kamara (MÜK) a válasz alapján szintén nem rendelkezik a kirendelésekre vonatkozó országos adatokkal, mivel a kirendelő hatóságok és a kifizetéseket teljesítő szervek számára nincs előírva, hogy a területi kamarák vagy a MÜK számára adatszolgáltatást teljesítsenek.
Fentiek alapján a tárca összefoglalóan azt állapítja meg, hogy az adatközlés hiányosságaira tekintettel a KIM által összesített, alábbiakban közölt adatok csak tájékoztató jellegűnek tekinthetőek, mind a kirendelések száma, mind a kirendeléssel összefüggésben felmerült díjak és költségek száma tekintetében magasabb összegekkel érdemes kalkulálni.
Összesen:	60.066	383	984.283.190
vagy
1.073.201.538		

1 A 24.418.411 forintból 14.800 személyi juttatások, 24.403.611 forint dologi kiadások terhére került kifizetésre. 
2 Az ORFK nem tudott adatot szolgáltatni, mivel a munkaidőn kívüli kirendelések száma nem mutatható ki a kirendelő határozatokból és a teljesítésigazolásokból sem.
3. Ez a szám tájékoztató jellegű, mivel több bíróság sem szolgáltatott adatot.
4. Ez a szám tájékoztató jellegű, mivel több bíróság sem szolgáltatott adatot, vagy nem tudta értelmezni a kérdést. 
5. Az OITH két adatot is szolgáltatott erre vonatkozólag. Az első szám tájékoztató jellegűnek tekinthető, mivel több bíróság egyáltalán nem reagált az OITH felhívására, vagy csak büntetőügyekben történt kirendelésekkel összefüggésben kifizetett díjakról adott tájékoztatást, és a szabálysértési ügyekkel összefüggésben nem küldött adatot.
6. Az OITH által megküldött másik táblázat ebben az összegben jelölte meg a kirendelésekkel kapcsolatosan kifizetésre került kirendelt védői díjakat és elszámolt költségeket.

A további kérdésekre válaszolva a miniszter arról tájékoztatott, hogy a tárcánál jelenleg nincs folyamatban a hivatkozott jogterületet érintő kodifikáció, azonban az eddig beérkezett jelzések alapján megkezdődött a kirendelt védői rendszer intézményének felülvizsgálata és egy lehetséges reform koncepciójának kidolgozása.
Álláspontja szerint a kirendelés jogintézményének szabályozása sok aspektusból vizsgálható, ezek ismeretében és összevetése alapján állapítható meg, hogy szükséges-e és ha igen milyen jogszabály-módosítás a kirendelt védők vonatkozásában. A minisztérium nyitott minden olyan szakmai javaslatra, észrevételre, amely ennek eldöntésében segítségére lehet.
A tárca vezetője felhívta a figyelmet arra, hogy a minisztériumnak az ügyvédekkel kapcsolatos jogalkotási munkáját az ügyvédi kamarai szervek eddig is sok hasznos és előremutató szakmai javaslattal segítették és továbbra is adottak a feltételei annak, hogy mind a Magyar Ügyvédi Kamara, mind a területi kamarák, azok tisztségviselői véleményüket kifejthessék az őket érintő kérdésekben, amit a tárca a szabályozás céljának kereteihez mérten figyelembe is vesz. Érdemesnek tartotta megemlíteni, hogy az ügyvédek gyakorlati tapasztalatainak a jogszabály- előkészítések, módosítások, felülvizsgálatok során történő becsatornázása, hasznosítása és általában jogalkotási folyamatokban az ügyvédi karral való még szorosabb együttműködés érdekében a KIM és a MÜK között 2011 őszén stratégiai partnerségi megállapodás jött létre.
A civil szervezettekkel történő együttműködésre vonatkozó kérdéssel kapcsolatban a miniszter kifejtette, hogy e szervezetek a jogszabályok előkészítésében való társadalmi részvételről a 2010. évi CXXXI. törvény szerint a jogszabálytervezetek a társadalmi egyeztetése keretében jeleníthetik meg álláspontjukat a kirendelt védőkre vonatkozóan is; e javaslatok közül a jogalkotó mindazokat hasznosítja, amelyek a szabályozás koncepciójába illeszkednek és a jogalkotói célkitűzések megvalósítását szolgálják.

A Legfőbb Ügyész válasza
Az ügyvédséggel kapcsolatos vizsgálódás tárgykörét illető megkeresésemre – a feltett kérdések sorrendjében – a Legfőbb Ügyész az alábbiakat hozta tudomásomra.
Mindenekelőtt előre bocsátotta, hogy a kérdések egy része a 2010. és 2011. év érintett bűnügyi iratainak — az ügyészség személyi kapacitását meghaladó mérvű — tételes felülvizsgálatát igényelné. Így az ügyészi nyomozásra vonatkozó országos áttekintés megtételére — annak kirívó munka- és időigénye okán — nem nyílt mód. Ekként a megkeresésem több pontját illetően reprezentatív minta alapján, a Bács-Kiskun, a Borsod-Abaúj-Zemplén és a Pest Megyei Főügyészség által rendelkezésre bocsátott adatokra alapítottan került sor a válasz megtételére.
l. A tájékoztatás alapján a kirendelés jogintézményének működésével összefüggésben az ügyészségek gyakorlati tapasztalatai a következők. 
A Miskolci Nyomozó Ügyészség eljárásaiban problémaként merül fel, hogy a kirendelt védő és a gyanúsított jellemzően a kihallgatás megkezdésekor találkozik először. Soron kívül foganatosított intézkedésnél gondot jelent, hogy a kirendelt védő sem faxon, sem rövid úton nem érhető el. Az ügyeletes védő értesítése kapcsán szintén hasonló problémák merülnek fel. A védőkirendelés jogintézményének működésével kapcsolatosan Bács-Kiskun megyében az ügyészségi nyomozás során tipikusan felmerülő problémák nem jelentkeznek. Esetenként — igen ritkán — előfordult a kirendelt védő előre nem látható okból történő, az eljárási cselekmény előtt rövid idővel bejelentett távolmaradása, mely azonban a védő vagy a nyomozó ügyészség helyettesítésre irányuló intézkedései alapján áthidalható volt. Általánosságban megállapítható, hogy az ügyészségi nyomozásokban értesített kirendelt védők jelenléti aránya igen magas.
A Pestvidéki Nyomozó Ügyészség tapasztalatai szerint a kirendelt védő működésével kapcsolatos leggyakoribb probléma az, hogy a védő szabályszerű értesítés ellenére az eljárási cselekményeken nem jelenik meg, akadályoztatásáról a nyomozási cselekményt foganatosító hatóságot nem értesíti, és helyettesítéséről sem gondoskodik.
2. A Legfőbb Ügyész hangsúlyozta, hogy a közvádló ügyész által végzett nyomozás felett – a Be. 28. § (4) bekezdése szerinti – törvényességi felügyelet nem jöhet szóba. A vonatkozó jogi szabályozás értelmében a főügyészség ellenőrzési jogköre az ügyészségi nyomozás felett alapvetően a nyomozó ügyészség határozatai, intézkedései ellen benyújtott panaszok elbírálása, a nyomozás határidejének egy éven túl történő meghosszabbítása, illetőleg a nyomozati iratoknak egyéb okból történő felterjesztése, esetenként vizsgálatok lefolytatása kapcsán jelentkezik. Az I/2. pont alatti kérdés megválaszolására a fentiek tükrében kerül sor.
A B.A.Z. Megyei Főügyészség tevékenységi körében a védő kirendeléssel kapcsolatos problémák, panaszok nem merültek fel.
A védő kirendelésének jogintézményével kapcsolatos probléma felmerüléséről a vizsgált időszak vonatkozásában a Bács-Kiskun Megyei Főügyészségnek nincs tudomása. A Kecskeméti Nyomozó Ügyészség a védő részvételére vonatkozó büntetőeljárási szabályokat a főügyészség által vizsgált minden esetben betartotta, ezzel kapcsolatban törvénytelen intézkedésre vagy mulasztásra vonatkozó adatokat sem a védők, sem a terheltek nem jeleztek.
A Pest Megyei Főügyészség ugyancsak arról adott számot, hogy a kirendelt védő működésével kapcsolatos konkrét példák egyediek, ritkán fordul elő, semmiképpen sem általánosíthatóak.
3. Az ügyészségi nyomozás keretében a védőnek a kirendelés tényéről és a terheltet érintő büntetőeljárási cselekményekről történő értesítésének időpontja tekintetében a következők az ügyészségi tapasztalatok.
A Be. 46. § b) pontja értelmében a büntetőeljárásban védő részvétele kötelező, ha a terheltet fogva tartják. A Be. 48. § (1) bekezdése értelmében a 46. § b) pontja esetén a védőt legkésőbb a terhelt első kihallgatásáig ki kell rendelni. A Be. 179. § (1) bekezdése akként rendelkezik, hogy a fogva lévő gyanúsítottat 24 órán belül ki kell hallgatni.
A Be. 179. § (3) bekezdéséből kitűnően a gyanúsítottat kihallgatásakor figyelmeztetni kell arra, hogy védőt választhat, illetőleg védő kirendelését kérheti. Ha az eljárásban védő részvétele kötelező, a gyanúsított figyelmét arra is fel kell hívni, hogy ha három napon belül nem hatalmaz meg védőt, az ügyész, illetve a nyomozó hatóság rendel ki védőt. Amennyiben a gyanúsított kijelenti, hogy nem kíván védőt megbízni, az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság nyomban védőt rendel ki.
A Be. tehát ezekben az esetekben, a fogva lévő terhelt, valamint a kötelező védelem egyéb eseteiben határoz meg időpontot a védő kirendelését illetően.
A Be. 184. § (2) bekezdése szerint, ha a gyanúsítottat az ügyész vagy a nyomozó hatóság kihallgatja, védője a kihallgatáson jelen lehet. A védő jelen lehet az általa, illetve az általa védett gyanúsított által indítványozott tanúkihallgatáson, valamint az ilyen tanú részvételével megtartott szembesítésen is. A Be. 185.§ (1) bekezdése lehetővé teszi, hogy a védő jelen lehessen a szakértő meghallgatásán, a szemlénél, a bizonyítási kísérletnél és a felismerésre bemutatásnál. E nyomozási cselekményekről való értesítése kivételesen mellőzhető, ha ezt a nyomozási cselekmény sürgőssége indokolja. Az értesítést mellőzni kell, ha ennek következtében a tanú zártan kezelt adatai a védő előtt ismertté válnának. 
A Be. arra nézve nem tartalmaz rendelkezést, hogy a védő értesítésének mikor kell megtörténnie. Amennyiben a fogvatartott részére első kihallgatását megelőzően rendel ki a nyomozó hatóság vagy az ügyész védőt, a Be. 48. § (1) bekezdéséből és a 179. § (1) bekezdéséből értelemszerűen következik, hogy a kirendelő határozatban értesíteni kell a védőt a gyanúsított kihallgatásának helyéről és idejéről. Az egyéb eljárási cselekményeket illetően a 23/2003. (VI. 24.) BM-IM együttes rendelet (NYOR) 9. § (2) bekezdése kimondja, hogy a védőt – a késedelmet nem tűrő eljárási cselekményeken kívül – kellő időben, legkevesebb 24 órával korábban, a hely és időpont megjelölésével értesíteni kell azokról az eljárási cselekményekről, amelyeken a Be. alapján jelen lehet.
A Miskolci Nyomozó Ügyészség részéről a kirendelt védő értesítésére első alkalommal a gyanúsítottként történt idézéssel egy időpontban kerül sor oly módon, hogy a védő kirendelő határozatban történik meg a védő értesítése a nyomozati cselekményről. A nyomozó ügyészség az eljárása során egyebekben törekszik arra, hogy amennyiben további nyomozati cselekmények szükségesek az ügyben, azok előzetesen egyeztetésre kerüljenek a kirendelt védővel, amely egyeztetés jellemzően a kihallgatást követően megtörténik.
A Kecskeméti Nyomozó Ügyészség gyakorlata hasonló. A védő kirendelésére, illetőleg az eljárási cselekményekről történő értesítésekre vonatkozóan azon egységes gyakorlat érvényesül, mely szerint az értesítés mindig a terhelt idézésével vagy értesítésével egy időben történik, fő szabály szerint írásban. Ettől eltérés – azonnali kirendelés, rövid úton, telefonon történő értesítés mellett – elsődlegesen a terhelt fogva tartásba kerülése esetén merül fel.
A Pestvidéki Nyomozó Ügyészség ugyancsak az itt korábban említett szabályozásnak megfelelően jár el. Amennyiben a terhelt fogva van, még a gyanúsítottkénti kihallgatás előtt sor kerül a védő kirendelésére, a kirendelt védőt az eljárási cselekmény helyéről és idejéről a kirendeléssel együtt értesítik. Más esetekben a kirendelt védőt az eljárási cselekményekről ésszerű időben, írásban vagy rövid úton — telefonon értesítik.
4. A Legfőbb Ügyész kiemelte, hogy a nyomozás dinamikus folyamat, az elvégzendő nyomozási cselekmények tervezhetőek, de az elvégzés időpontja a nyomozás alakulásától függően az eredetileg tervezetthez képest változhat. Ezért nem is határozható meg az a konkrét időtartam, amennyivel előbb meg kellene történnie a védő értesítésének. Ez az indoka annak is, hogy a Be. 48. (1) bekezdése és az Ügyészségi nyomozásban is irányadónak tekinthető NYOR 9. § (2) bekezdéséig csak a végső, illetve legkevesebb időtartamról szól.
Ekként tehát a védői értesítés időpontja általános érvénnyel nem határozható meg, annak igazodnia kell az ügy jellegéhez és terjedelméhez annak érdekében, hogy a védő részére a megjelenés megszervezéséhez (esetlegesen a helyettesítéséről történő gondoskodáshoz), valamint a védelemre való felkészüléshez a tisztességes eljáráshoz való jog biztosítása érdekében ésszerű idő álljon rendelkezésére.
5. Az ügyészség – a büntetőeljárásban betöltött szerepe okán is – nem rendelkezik információval arról, hogy vannak-e az ügyvéd érdekkörén kívül eső olyan akadályok, amelyek a kirendelt védői munka ellátását nehezítenék. 
6/1. A 2010-2011. éveket illetően a védői kirendelések száma tekintetében az alábbiak állapíthatók meg. 
Az egységes nyomozó hatósági és ügyészségi bűnügyi statisztikai rendszer (ENyÜBS) 2009-ig gyűjtött adatokat a védőknek a büntetőeljárásban történő részvételével kapcsolatban. Azóta ilyen jellegű adatgyűjtés nincs. A védők ügyész által történő kirendelése a büntető ügyviteli programban 2011. július 1. napjától kerül rögzítésre. 
Az ennek alapján gyűjtött 2011. évi II. félévi adatokat a Legfőbb Ügyész csatolta. Ezen túlmenően más adat e témakörben nem áll rendelkezésére.

Védő kirendelésével kapcsolatos ügyészi döntés
(2011. július 1-jétől felvehető int.)
2011. II. félévében
Készült: 2012. április 12.
Megyék 	Összes 	M. Főü. 	Városi Ü. 	Nyom.Ü. 	Kat.alap 	
Főváros 	31		18	13		
Baranya megye 	21		17	4		
Bács-Kiskun megye 	127	4	116	7		
Békés megye 	34		9	25		
Borsod – Abaúj – Zemplén megye 	79		11	68		
Csongrád megye 	61		41	20		
Fejér megye 	36		11	25		
Győr – Moson – Sopron megye 	43		19	24		
Hajdú – Bihar megye 	26		9	17		
Heves megye 	24		13	11		
Komárom – Esztergom megye 	13		13			
Nógrád megye 	22	1	11	10		
Pest megye 	47		19	28		
Somogy megye 	99		85	14		
Szabolcs – Szatmár – Bereg megye 	55		4	51		
Jász – Nagykun – Szolnok megye 	127		80	47		
Tolna megye 	33		3	30		
Vas megye 	48		31	17		
Veszprém megye 	47		28	19		
Zala megye 			32	16		
Központi Nyomozó Főü. 	5			5		
Katonai ügyészségek 	40				40	

6/2. Az ügyvédek, ügyvédi irodák kirendeléseinek megoszlásáról nyilvántartást nem vezetnek a megkeresett ügyészi szervek. Ennek szükségessége az ügyészi eljárásban nem is merül fel. 
A Miskolci Nyomozó Ügyészség a kirendelés során alkalomszerűen jár el. A Pestvidéki Nyomozó Ügyészség gyakorlatát illetően pedig a következők voltak megállapíthatók. 
A Budapesti Ügyvédi Kamara közzétette honlapján a kirendelhető ügyvédek névsorát. Az ügyek egy részében erről a listáról választva történik a védő kirendelése. A Pest Megyei Ügyvédi Kamara honlapján ilyen névsor nem található. Az ügyek másik részében azoknak az ügyvédeknek a kirendelése gyakori, akikről az ügyészek más, korábbi ügyek tapasztalataiból remélhetik, hogy kirendelés esetén megjelennek az eljárási cselekményeken. A kirendelések során a nyomozó ügyészség tekintettel van arra is — ezzel is elősegítve az ügyvédi részvételt — hogy a nyomozási cselekmények többségét hol fogják foganatosítani (azaz, lehetőség szerint az eljárási cselekmények lefolytatásának helyén működő ügyvéd kirendelésére kerül sor).
6/3. A kirendelt védőknek a nyomozási cselekményeken való részvételéről a nyomozó ügyészségeken kimutatás nem készül. Ennek szükségessége az ügyészi eljárásban nem is merül fel. A Miskolci Nyomozó Ügyészség megítélése szerint a kirendelt védők mintegy 70%-os arányban vesznek részt a különböző eljárási cselekmények foganatosítása során.

A Kecskeméti és a Pestvidéki Nyomozó Ügyészség esetében az alábbi statisztikai táblázatok tartalmazzák a vonatkozó adatokat:
	Kecskeméti Nyomozó Ügyészség	2010	2011	
Nyomozott ügyek száma, melyekben védő kirendelésére került sor	26	27	
	Kirendelt védő részvételével lezajlott nyomozati cselekmények száma 	42	46	
                     Kirendelt védők száma	12	14	
			
Pestvidéki Nyomozó Ügyészség 	kir. védő nyom. cselekményekről értesítve 	kir. védő vett részt 	helyettes védő vett részt 	ügyvédjelölt vett részt 	gyan. értesítés után védőt hatalmazott meg 	
2010	98	31	2	15	2	
2011	113	34	4	23	3	

6/4. A terhelt, illetve a védő által az eljárási cselekményről nem vagy nem kellő időben történő értesítés elmaradása miatt bejelentett panaszokat illetően az alábbiak voltak megállapíthatók.
A Miskolci Nyomozó Ügyészség, illetve a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség gyakorlatában ilyen panaszra még nem volt példa. 
A vizsgált időszakban a Kecskeméti Nyomozó Ügyészséget illetően a nyomozati cselekményről való értesítés elmaradása, illetve késedelmes értesítés miatt védő vagy terhelt nem élt panasszal, míg a Pestvidéki Nyomozó Ügyészség esetében a 2010. évben 1 védő által előterjesztett panaszra került sor.
6/5. A Miskolci és a Kecskeméti Nyomozó Ügyészség esetében az ügyészségi nyomozások során sem a kirendelt védő, sem a terhelt nem kezdeményezte másik ügyvéd kirendelését.
A Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség a teljesség kedvéért utalt rá, hogy bár a Miskolci Nyomozó Ügyészség gyakorlatában ilyen kérés még nem merült fel, illetve ilyen kérésre nincs adat, azonban az rendszeresnek mondható, hogy a nyomozás során kirendelt védő, amennyiben székhelyétől különböző helyen kerül sor a vádemelésre, abban az esetben a bíróságtól kéri más védő kirendelését.
Ezen túlmenően a Miskolci Nyomozó Ügyészség ügyeiben gyakori, hogy a terheltek az eljárásban védőt hatalmaznak meg, amivel a kirendelés természetesen megszűnik [Be. 48. (4) bekezdés].
A Pestvidéki Nyomozó Ügyészség esetében 2010-2011-ben összesen 3 gyanúsított és 2 védő kezdeményezte másik ügyvéd kirendelését.
7. A Legfőbb Ügyész arról is tájékoztatott, hogy az ügyészség a védői díjakat készpénzes számla esetén a számla és az ügyészi díjmegállapító határozat együttes benyújtásakor, a benyújtás napján azonnal, az átutalással kiegyenlítendő számlákat az említett bizonylatok beérkezésétől számított 8 naptári napon belül téríti meg az érintett ügyvéd részére. Amennyiben az ügyvéd elszámolás-technikai célból igényli, megállapodás alapján lehetőség van az úgynevezett gyűjtőszámlás fizetési mód alkalmazására is, melynek során az ügyvéd egy összevont számlában, az összes számlakibocsátásra jogalapot teremtő ügyletét tételesen, egymástól elkülönítetten felsorolva, és az általa célszerűnek tartott időpontban nyújthatja be elszámolási igényét. Ez a módszer nem gyakori, de minden esetben – mind formájában, mind elszámolási időszakában – az illetékes ügyvéd választása. 
Az ügyvéd a számlát kizárólag csak az ügyészi határozat átvételét követően, az abban igazolt teljesítés alapján állíthatja ki, illetve az ügyészség pénzügyi szervezeti egysége a kifizetést csak az ügyvéd által kiállított számla és a hozzá mellékelt ügyészi határozat alapján fizetheti ki. Ebből következőleg az ügyészségek pénzügyi egységeinek a számlában szereplő dátumok (számla kelte, teljesítés dátuma, fizetési határidő) vonatkozásában közvetlen ráhatása nincs. Amennyiben az ügyvéd a számláját az ügyészi határozat meghozatalát követően akár több hónappal későbbi időpontban nyújtja be kifizetésre az illetékes ügyészség pénzügyi szervezeti egysége részére, attól a kifizetés nem kerül megtagadásra.
8. Az Ügyészség hatáskörébe tartozó kirendelési díjak kifizetésével kapcsolatban sem az ügyvédek, sem az Ügyészség részéről nem merültek fel problémák.
9. A tájékoztatás szerint a kirendelt ügyvédek és a védenceik közötti kapcsolattartás minőségét/milyenségét illetően — a védő és az ügyfele közötti viszony sajátos jellegére figyelemmel, továbbá az ügyész (közvádló) és a védő jogszabályi rendelkezéseken alapuló eltérő büntetőeljárási szerepére tekintettel — az ügyészségnek nem áll módjában véleményt formálni, arra vonatkozóan nem állnak (és nem is állhatnak) rendelkezésére információk.
10. Az aránytalan kirendelések megakadályozására vonatkozó belső utasítás, illetőleg szabályzat nincs az ügyészségnél, ezek kiadását az ügyészi védői kirendelések törvényes voltára is tekintettel a Legfőbb Ügyész nem tartja indokoltnak.
11. A kapott tájékoztatás alapján a kirendelt védők munkájának színvonalas ellátását illetően a Legfőbb Ügyész a jogintézmény jelenlegi szabályozását kielégítőnek gondolja.

A Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokának válasza
1. Az országos parancsnok tájékoztatása szerint a kirendelés jogintézményével elsősorban az a probléma merül fel, hogy a bv. intézetek nem minden esetben értesülnek kellő időben a kirendelt védő személyéről, elérhetőségéről. Az ügyészi rendelvényen — amelyen elrendeli az ügyész az előzetes letartóztatást — sok esetben hiányzik a védő elérhetősége, illetve nem tartalmazza, hogy kirendelt, vagy meghatalmazott védő jár el az ügyben. Megoldást jelenthetne, ha mellékletként, akár másolatban is, de megkapná az intézet a kirendelő határozatot, vagy a meghatalmazást, amelyből az adatok is rendelkezésre állnának, valamint esetlegesen az is, hogy helyettesként ki járhat el a védő helyett. További problémaként jelentkezik, hogy amennyiben az ügy már bírói szakban van, a befogadás alapjául szolgáló 203. számú értesítőn nem szerepel a kirendelt védő személye. Az intézetek megkeresésére küldi meg a bíróság a kirendelő végzést, de erről is gyakran hiányzik az elérhetőség (cím, telefonszám), illetve a fogvatartott személy adatai is, amely alapján beazonosítható lenne.
2. A kirendelt védő bv. intézetekben történt látogatásának igazolása minden esetben az intézetben töltött idő alapján történik, tehát a valós adatokat tartalmazza. A költségráfordítással kapcsolatban az országos parancsnokság (BVOP) nem rendelkezik információval.
3. A bv. intézetek a jogszabályi keretek mellett biztosítják a kirendelt védők munkájának ellátásához szükséges feltételeket, amellyel a fogvatartottak büntetőeljárási jogainak gyakorlása megvalósul.
4. A parancsnokság rendelkezésére álló információk alapján a kirendelt védők és védenceik kapcsolattartása megfelel a jogszabályi előírásoknak.
5. Abban a tekintetben, hogy a kirendelt védők milyen arányban tesznek eleget a fogvatartottak által kezdeményezett kapcsolattartásnak, a BVOP nem rendelkezik információval. Az általános — helyszíni ellenőrzések alkalmával beszerzett — fogvatartotti információk szerint a kirendelt ügyvédek nem elég gyakran látogatják meg őket, illetve telefonos kapcsolattartásuk is akadályokba ütközik, mivel az ügyvédi irodában a kirendelt ügyvéd nem mindig elérhető vonalas telefonon. 
6. A kirendelésekkel kapcsolatos statisztikai adatokra vonatkoztatva megállapítható, hogy a parancsnokság nyilvántartásában összesen 15.189 fő szerepel kapcsolattartóként, mint kirendelt ügyvéd. Ugyanakkor megjegyzendő, hogy egy fő akár több fogvatartotthoz is rögzítésre került ugyanazon a jogcímen. A fogvatartott által kezdeményezett védőváltásra vonatkozó statisztikai adatokkal a BVOP nem rendelkezik.
7. A vonatkozó jogszabályok alapvetően tartalmazzák a védő és a terhelt közötti kapcsolattartás szabályait, ugyanakkor a parancsnok álláspontja szerint indokolt lenne azt is jogszabályban rögzíteni, hogy a kirendelt védőnek milyen időközönként, illetve mely eljárási cselekmények előtt kell — kötelezően — felkeresnie védencét.

Az Országos Rendőrfőkapitány válasza
1. Az Országos Rendőr-főkapitányság (ORFK) vezetőjének tájékoztatása szerint a rendőrség részéről általánosan felmerülő probléma, hogy bizonyos nap-, illetve időszakokban — ünnepnapokon, éjszaka — szükségessé váló kirendelések során rendkívül nehézkes a rendelkezésre álló listán szereplő védőkkel való kapcsolatfelvétel, ráadásul sikeres kapcsolatfelvétel esetén is meglehetősen ritkán fordul elő, hogy a jelzett időszakokban az érintett meg is jelenik a nyomozási cselekményen.
2. Az ORFK válasza szerint a védők kirendelésére és értesítésére irányadó belső szabályozás nincsen hatályban a rendőrségnél. A büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX törvény (a továbbiakban: Be.) 46-51. §-ai határozzák meg a kötelező védelem eseteit, illetőleg a védő kötelezettségeit az eljárásban. Amennyiben az eljárás során a Be. szerint kötelező a védelem, illetőleg a gyanúsított védő kirendelését kéri, és ennek teljesítéséhez kapcsolódó törvényi feltételek fennállnak, az eljáró szerv vezetője gondoskodik a kirendelésről.
A védőt a különböző ügyvédi kamarák névjegyzékéből az ügyben eljáró rendőr választja ki, és értesíti a tervezett nyomozási cselekmények előtt. Jogszabály nem írja elő, hogy az értesítésnek mennyivel a nyomozási cselekmény végrehajtása előtt kell megtörténnie. Tekintettel arra, hogy a nyomozási cselekmények sok esetben nem tervezhetőek előre, a tájékoztatás szerint rendkívül nehéz lenne olyan, e tárgykörre irányadó részletszabályozás kidolgozása, amely garanciális jellege mellett nem lehetetleníti el a nyomozó hatóságok működését.
3. A fentiekre tekintettel az országos főkapitány álláspontja szerint a védő nyomozási cselekmény kitűzésére vonatkozó értesítésének időpontja általános jelleggel nem meghatározható. Az értesítésről azonban szerinte is oly módon kell gondoskodni, hogy a védőnek reális esélye legyen a megjelenésre.
4. Az ORFK – a kapott tájékoztatás alapján – nem rendelkezik információval a kirendelt ügyvéd érdekkörén kívül eső olyan akadályokról, melyek nehezítenék védői munkájának lelkiismeretes ellátását.
5. Védőkirendelésre, ügyvédi irodák közötti ügymegoszlásra vonatkozó statisztikát a rendőrség szervei nem vezetnek. Egy 2011-ben — egyéb okból — végzett felmérés alapján az ORFK kimutatta, hogy 2010. évben 33.211 védőkirendelésre került sor. A Robotzsaru Neo ügyviteli és ügyfeldolgozó rendszerben szerepel egy, a védők kirendelésével kapcsolatos minta, amelynek alkalmazása azonban nem teljeskörű. A Robotzsaru Neo ügyviteli és ügyfeldolgozó rendszer ugyanakkor alkalmas arra, hogy a védők kirendelésére vonatkozó statisztikai adatok legalább az egyes nyomozó hatóságok tekintetében kinyerhetőek legyenek mindazon ügyekre vonatkozóan, amelyek esetében az abban szereplő iratminta alkalmazására került sor. Ez az adat ugyan nem felel meg teljes mértékben a valós helyzetnek, de nagyságrendileg tükrözi a nyomozó hatóságok részéről történő kirendelések számát.
Ugyancsak nem kerül sor az arra vonatkozó adatok nyilvántartására, hogy a kirendelt védő megjelenik-e a nyomozási cselekményen, vagy, hogy a terhelt hány esetben élt panasszal a részére kirendelt védő tevékenysége miatt, és kérte másik védő kirendelését.
6. A kapott válasz szerint a számlázási rend szerint 8-30 napos határidővel történik a kifizetés, ugyanakkor a gyakorlatban ez a következő pontban jelzettek szerint nem minden esetben érvényesül.
7. 2011-ben a kirendelt védőktől 27.171 db számla érkezett a rendőri szervekhez 241 millió forint összértékben. Ebből a szervek 204 millió forintot már kifizettek, a fennálló 36 millió forintos tartozás túlnyomó része 2011. évi teljesítésű, de a számlák már 2012. évben kerültek kiállításra.
A Borsod-Abaúj-Zemplén, a Heves, a Nógrád, és a Veszprém Megyei Rendőr-főkapitányság vonatkozásában tartozás nem áll fenn, a Komárom-Esztergom és a Zala Megyei Rendőr-főkapitányság esetében a tartozásállomány mértéke több mint 75%. A többi rendőr-főkapitányság tartozása átlagosan 10% körül mozog. A kifizetések folyamatosak, a Komárom-Esztergom és a Zala Megyei Rendőr-főkapitányság 2011. december és 2012. január óta kifizetést nem teljesített.
2012-ben 5847 számlát fogadtak be a rendőri szervek, összesen 51,5 millió forint értékben. Kifizetésre, csak azok 20%-a került, így a fennálló tartozásállomány 41,5 millió forint.
A Borsod-Abaúj-Zemplén és a Heves Megyei Rendőr-főkapitányságnak tartozásállománya nincs, azonban a Bács, a Baranya, a Békés, a Csongrád, a Fejér, a Hajdú-Bihar, Somogy, Szabolcs-Szatmár-Bereg és a Tolna Megyei Rendőr-főkapitányság, valamint a Budapesti Rendőr-főkapitányság 2012. évi számlákat még nem fizetett ki. A Győr-Moson-Sopron, a Jász-Nagykun-Szolnok, a Komárom-Esztergom, a Nógrád, a Pest, a Vas, a Veszprém és a Zala Megyei Rendőr-főkapitányság tartozásállománya is 31-99% között mozog. A tájékoztatás alapján ezekben a megyékben a kifizetésekre – a bevételek alakulásától függően – alkalmanként, kis összegekben, de folyamatosan sor kerül.
Az ORFK vezetője indokoltnak tartotta jelezni, hogy a fenti helyzet kialakulása elsődlegesen a rendőrség költségvetésének dologi előirányzatán mutatkozó hiányra vezethető vissza. Ennek kapcsán pozitív változást jelent a rendkívüli kormányzati intézkedésekre szolgáló tartalékból történő előirányzat-átcsoportosításról szóló 1123/2012. (IV. 25.) Korm. határozat, amely szerint a rendőrség működési költségvetésében tervezett dologi kiadások előirányzatán 7828,9 millió forint került biztosításra, ami fedezetet nyújthat a fennálló tartozásállomány kiegyenlítésére.
8. A rendőrség szervei a védővel való kapcsolattartást érintő, jogszabályban – p1. a fogva tartás vonatkozásában – rögzített feladatainak köteles eleget tenni, a kirendelt védő terhelttel szembeni kötelezettségei teljesítésének kikényszerítése, az irányadó törvényi előírások, szakmai-etikai elvárások betartatása nem tartozik a rendőrség feladat- és hatáskörébe, így ezzel összefüggésben továbbítható adatok nem állnak az ORFK rendelkezésére.
9. A rendőrségnél nincs hatályban olyan belső norma, amely a kirendelhető védők körét indokolatlanul szűkítő kirendelések megelőzését, megakadályozását célozná, és ilyen norma kiadása – az országos főkapitány álláspontja szerint – nem is indokolt. Abban a tekintetben tehát, hogy ki rendelhető ki védőként, a Be.-ben foglalt szabályozás a rendőrségi vezetés szerint nem szorul kiegészítésre.
10. Az ORFK vezetőjének az a véleménye, hogy a rendőrség és az ügyvédség együttműködése megfelelőnek minősíthető, ezzel kapcsolatban jogalkotási igény a rendőrség érintett szervei részéről nem fogalmazódott meg. A kirendelt védői rendszer működésének hatékonyságát az ORFK az elmúlt években több alkalommal is kifejezetten vizsgálta. Egy 2006-ban e tárgykörben végzett felmérés megállapította, hogy „országosan jóval több azoknak az ügyeknek a száma, amelyeknél a kirendelt védő nem jelenik meg a védence első kihallgatásánál, mint amelyeknél jelen van “, illetőleg általános tapasztalat az, hogy a „kirendelt védők hatékonysága, tevékenységük színvonala jobbára alatta marad a meghatalmazott védőkének”. 
A válasz rögzíti, hogy hasonló megállapításra jutott 2008-ban a Magyar Helsinki Bizottság is. A hatékony védelemhez való jog és a kirendelt védői rendszer reformja” című projekt kapcsán az MHB 150 lezárt ügyet vizsgált meg, ennek eredményeként pedig megállapította, hogy az első kihallgatáson megjelent védők aránya jóval magasabb volt a meghatalmazott védők körében (63%), mint a kirendelt védők esetében (16%). Indítványt is magasabb számban tettek a meghatalmazottak (31%), mint a kirendelt jogi képviselők (7%). A miértekre keresett válaszok főként a díjazás mértékét és a megfelelő infrastruktúra hiányát (gyakran igen nagy a távolság a kirendelt védő irodája és a fogva tartás helye között) emelték ki. 
A rendszer működésének jobbá tétele érdekében 2009-ben az ORFK az MHB bevonásával elindította a „Lépések egy átlátható kirendelt védői rendszer irányába” megnevezésű kutatást, melynek eredményei 2012. február 24-én, egy szakmai konferencia keretében kerültek kiértékelésre. Az elemzés nem csupán a problémákat és a hiányosságokat tárta fel, hanem törekedett megoldások kidolgozására is.
Az országos főkapitány szerint a kirendelt védői rendszer működése hatékonyabb lehetne, ha a kamarai lista naprakészebb lenne, és kizárólag azoknak a képviselőknek az adatait tartalmazná, akik büntetőjoggal foglalkoznak és vállalnak, illetőleg szívesen vállalnak kirendeléseket. A listának naptári napokra lebontva kellene az ügyvédi neveket tartalmaznia, hogy p1. a munkaszüneti napokon se okozzon nehézséget a kirendelés és a védő megjelenése. Megoldás lehetne – az ügyeletes ügyészekhez és bírákhoz hasonló módon – ezen időszakokra nézve egy ügyeletes védői lista összeállítása, annak előírásával, hogy az ezen szereplő ügyvédeknek az adott időszakban rendelkezésre kell állniuk az esetleges kirendelések fogadása érdekében.

A Magyar Helsinki Bizottság javaslatai
A korábbiakban már jeleztem, hogy vizsgálatom során komoly figyelmet fordítottam a Magyar Helsinki Bizottság (MHB) kutatásainak eredményeire. A „Védtelenül – javaslat a magyar kirendelt védő rendszer reformjára” című 2007-es kiadványukban a büntető hatósági védőválasztás elkerülése érdekében az alábbi javaslatot tette az MHB.
„Az MHB továbbra is kulcsfontosságúnak tartja, hogy a kirendelt védő kiválasztásának funkciója a nyomozóhatóságtól függetlenül valósuljon meg. Bár a Programban a diszpécser szolgálat igen hatékonynak bizonyult, egy ilyen rendszer országos szintű fenntartása pusztán a kirendelési funkció ellátásának kedvéért nem tűnik realisztikus elképzelésnek, tekintettel a rendkívül magas költségekre.
Elgondolásunk szerint a kialakítandó rendszer központi szervezete az Igazságügyi Hivatal lenne, amelynek jogi segítségnyújtó szolgálata a védők kirendeléséről is gondoskodna. Az ügyvédeket az Igazságügyi Hivatal osztaná be 3, 6 vagy 12 hónapra előre, az adott megyében foganatosított kirendelések átlagos számának valamint a megyei ügyvédi kamara taglétszámának megfelelően. A hivatal 24 órás ügyeleti szolgálatot tartana fenn, az ügyvédek pedig vállalnák, hogy ügyeleti napjukon elérhetők lesznek. A hivatal pedig egy olyan előre meghatározott algoritmus alapján rendelné ki őket, amely biztosítja a kirendelések egyenletes elosztását.
Ha ez az optimálisnak tetsző eljárási rend egyelőre finanszírozhatatlan, átmeneti megoldást egy olyan rendszer jelenthet, amelyben a kirendelés továbbra is a nyomozó hatóság feladata, azonban a kirendelendő védő személyének meghatározása nem a hatóság diszkrécióján múlik, hanem egy – az előző bekezdésben leírt – előre meghatározott rend szerint alakul. Az ügyvédeket ebben a rendszerben is a megyei Igazságügyi Hivatal, vagy esetleg az ügyvédi kamara osztaná be, és a rendszer a fentebb leírt módon működne.”
A „Lépések egy átlátható kirendelt védői rendszer irányába – kutatási beszámoló” című 2012. évi kiadványában az MHB azonban egy másik modell tesztelése után a következőket írja:
„A projekt célja a kirendelési gyakorlat országos szintű elemzése mellett az volt, hogy alternatívát mutasson annak megváltoztatására. A cél eléréséhez elengedhetetlen volt a rendőrség és a területi ügyvédi kamarák segítő együttműködése. A (velük) való egyeztetések után döntöttünk a védőkirendelés alábbi módjának tesztelése mellett.
A modell lényege, hogy a RobotZsaruba, a rendőrség központi számítógépes rendszerébe integrált szoftver segítségével véletlenszerűen, de arányos ügyelosztást eredményezően kiválasztott ügyvédeket rendel ki a rendőrség; a tesztidőszak 2010. október 1-jétől 2011. április 30-ig tartott.
A modell szerint a kirendelt védőt továbbra is a nyomozó hatóság, vagyis a rendőrség munkatársa választja ki, de nem diszkrecionálisan, hanem egy számítógépes program segítségével. A programot az MHB informatikusa fejlesztette ki, és azt az ORFK Gazdasági Főigazgatósága oly módon integrálta a RobotZsaruba, hogy azt a három projekthelyszín állománya tagjainak minden ügy esetében használniuk kellett.”
Az eddigiek alapján tehát 3 megoldás is szóba felmerült a jelenlegi védőkirendelés technikájának megváltoztatása érdekében.
1.	A kirendelt védőt az illetékes ügyvédi kamara jelölné ki.
2.	A kirendelt védővel kapcsolatos teendőket az Igazságügyi Hivatal látná el.
3.	A kirendelést továbbra is a nyomozó hatóság intézné, azonban egy véletlenszerűséget biztosító számítógépes megoldás kötelező igénybe vételével.

A vizsgálat megállapításai
1. A hatáskör tekintetében
Az Ajbt. 18. § (4) bekezdése alapján az alapvető jogok biztosa a hatóságok tevékenysége során felmerült, az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében hivatalból eljárást folytathat. A hivatalból indított eljárás természetes személyek pontosan meg nem határozható, nagyobb csoportját érintő visszásság kivizsgálására vagy egy alapvető jog érvényesülésének átfogó vizsgálatára irányulhat.
Az Ajbt 37. § kimondja, hogy ha az alapvető jogok biztosa álláspontja szerint a visszásság valamely jogszabály vagy közjogi szervezetszabályozó eszköz felesleges, nem egyértelmű vagy nem megfelelő rendelkezésére, illetve az adott kérdés jogi szabályozásának hiányára vagy hiányosságára vezethető vissza, a visszásság jövőbeni elkerülése érdekében javasolhatja a jogalkotásra vagy a közjogi szervezetszabályozó eszköz kiadására jogosult szervnél jogszabály vagy közjogi szervezetszabályozó eszköz módosítását, hatályon kívül helyezését vagy kiadását, illetve a jogszabály előkészítőjénél jogszabály előkészítését.
A vizsgálati keretekkel kapcsolatban rögzíthető, hogy az ombudsman számára egy adott jogi szabályozás alapjogi aspektusú vizsgálatára, valamint jogszabályi hiányosságával, tartalmi hibáival összefüggő intézkedések megfogalmazására a törvény lehetőséget teremt. A preventív alapjogvédelemre is hangsúlyt helyező ombudsmani gyakorlat alapján a biztos mandátuma keretei között marad akkor, amikor az alapjogi aspektusú vizsgálathoz nélkülözhetetlen módon, hivatalból indított eljárás keretében, éppen a konkrét alapjogsérelmek és ezen alapuló panaszok megelőzése érdekében áttekinti a releváns jogi szabályozás egyes elemeit, feltérképezi és jelzi a jogalkotó szervek vagy az Alkotmánybíróság irányába a normaszöveggel kapcsolatban felmerülő alkotmányossági aggályokat.

2. Az alkotmányos alapjogok tekintetében
Az Alaptörvény alapjogokkal kapcsolatos szövege nagyrészt megegyezik az Alkotmányban foglaltakkal, legalábbis az alapjogi követelmények és alapjogok tekintetében nem tartalmaz olyan rendelkezést, amely ellentétes volna a korábbi Alkotmány szövegével. A normaszövegben előfordul részben eltérő fogalmazásmód, kiegészítés, kihagyás, de mindaddig, amíg az alkotmányértelmezési monopóliummal felruházott Alkotmánybíróság ellenkező értelemben nem nyilatkozik, álláspontom szerint vélelmezendő, hogy az Alkotmány szövegéhez kapcsolódó korábbi alkotmánybírósági megállapításokra valamennyi alaptörvény-értelmezőnek, így az alapvető jogok biztosának is figyelemmel kell lennie. 
Az ombudsmani gyakorlatban továbbra is hivatkozási pontot jelent tehát az egyes alkotmányos jogokat és követelményeket értelmező alkotmánybírósági esetjog. Az Alkotmánybíróság a 22/2012. (V. 11.) AB határozatában mutatott rá arra, hogy „az előző Alkotmány és az Alaptörvény egyes rendelkezései tartalmi egyezősége esetén éppen nem a korábbi alkotmánybírósági döntésben megjelenő jogelvek átvételét, hanem azok figyelmen kívül hagyását kell indokolni”.

2.1 Az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdése kimondja, hogy „Magyarország független, demokratikus jogállam.” 
Az Alkotmánybíróság több határozatában rámutatott arra, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is. Ezért alapvetőek a jogbiztonság alkotmányos követelménye szempontjából az eljárásjogi garanciák. Csakis formalizált eljárási szabályok megkövetelésével és betartásával működhetnek alkotmányosan a jogintézmények. Az alanyi jogok és kötelezettségek érvényesítésére szolgáló eljárási garanciák tehát a jogbiztonság alkotmányos elvéből következnek. Megfelelő eljárási garanciák nélkül működő eljárásban a jogbiztonság szenved sérelmet.39
Az Alkotmánybíróság értelmezése szerint a jogállamiság egyik alapvető követelménye, hogy a közhatalommal rendelkező szervek is csak a jog által meghatározott keretek között fejthetik ki a tevékenységüket40. Álláspontom szerint a jogállamiság és az abból fakadó tisztességes eljárás követelményének nem csak a szabályozási szinten, hanem a jogalkalmazó szervek mindennapi gyakorlatában is folyamatosan érvényesülnie kell.
2.2 Az Alaptörvény, Szabadság és felelősség, XXIV. cikk rögzíti, hogy „Mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és ésszerű határidőn belül intézzék.”
Az ombudsmani gyakorlat szerint e követelmények minden olyan eljárásra vonatkoznak, amelyben valamely természetes vagy jogi személy az állam jogalkalmazói, közhatalom-gyakorlási tevékenysége által érintve van. A tisztességes eljárás követelménye olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet megítélni. Az Alkotmánybíróság – a későbbiekben idézett határozatában utalt arra, hogy a tisztességes eljáráshoz való joggal szemben nem létezik mérlegelhető más alapvető jog vagy alkotmányos cél, mert már maga is mérlegelés eredménye41.
A jogállamiság és az abból fakadó tisztességes eljárás követelményének nem csak a szabályozási szinten, hanem a jogalkalmazó szervek mindennapi gyakorlatában is folyamatosan érvényesülnie kell.
2.3 Az Alaptörvény, Szabadság és felelősség, XXVIII. cikk kimondja:, hogy „A büntetőeljárás alá vont személynek az eljárás minden szakaszában joga van a védelemhez.”
Az Alkotmánybíróság ezzel kapcsolatban már 1991-ben kifejtette a következőket:
A védelemhez való jog alkotmányos büntetőeljárási alapelve az eljárás egész menetében számtalan részletszabályban ölt testet. A védelemhez való jog a büntetőeljárás alá vont személy azon jogaiban, illetve a hatóságok azon kötelezettségeiben realizálódik, amelyek biztosítják, hogy a vele szemben érvényesített büntetőjogi igényt megismerje, arról álláspontját kifejthesse, az igénnyel szembeni érveit felhozhassa, a hatóságok tevékenységével kapcsolatos észrevételeit és indítványait előterjeszthesse, továbbá védő segítségét vehesse igénybe. A védelemhez való jog tartalmát képezik a védő azon eljárási jogosítványai, illetve a hatóságok azon kötelezettségei, amelyek részéről a  védelem ellátását lehetővé teszik. (25/1991. (V.18.) AB hat.)
A 6/1998. (III.11.) AB határozatban az alábbi megállapítások szerepelnek.
Az Alkotmánybíróság mindenekelőtt rámutat arra, hogy az Alkotmány 57. § (3) bekezdésében biztosított védelemhez való jog a terhelt és a védő jogaiban ölt testet. A terheltnek joga van ahhoz, hogy saját magát megvédje, és ahhoz is, hogy választása szerinti védőt vegyen igénybe (akinek költségeit adott esetben az államnak kell viselnie). A védelemhez való jog alkotmányos megítélése csakis a terhelt és a védő jogainak együttes szemlélete alapján lehetséges. Ez a megközelítés összhangban van Az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló Egyezmény (a továbbiakban: Emberi Jogok Európai Egyezménye) gyakorlatával. (Vö. X. v. Austria, Appl. No. 6185/73, DR 2, 68; Ensslin and others v. FRG, Appl. Nos. 7572/76, 7586/76, 7587/76, DR 14, 64)
Másrészt azonban a védő a büntetőeljárás önálló személye, jogai nem átruházott jogok, hanem a büntetőeljárás alá vont személy objektív érdekét szolgáló, de önálló eljárási jogosítványok (1320/B/1993. AB határozat, ABH 1995, 683, 685.). Az Alkotmánybíróság már korábban is kiemelte az ügyvédi foglalkozás beágyazottságát az igazságszolgáltatás, valamint az eljárásjogok rendszerébe, továbbá az ügyvédi tevékenység szabályozásának közjogi vonatkozásait [22/1994. (IV. 16.) AB határozat, ABH 1994, 127, 130.]. Ebből a sajátos és önálló jogállásból is következik a védelem joga tekintetében többek között meghatározott körben a kötelező védelem, továbbá az, hogy a védő jogosítványai bizonyos esetekben tágabbak lehetnek a terhelténél.
Az Alkotmány 57. §-ának (3) bekezdéséből ilyen módon levezetett követelmények teljes összhangban állnak a védelem jogára vonatkozó nemzetközi kötelezettségeinkkel is, amelyek szerint eleve a védelemhez való jognak ez a tág értelmezése a kiindulópont. Mind a Polgári és Politikai Jogok Egyezségokmánya [14. Cikk 3. b)], mind az Emberi Jogok Európai Egyezménye [6. Cikk 3. b)] (a kihirdetett magyar szövegekkel ellentétben) egyező szóhasználattal írják elő a bűncselekménnyel vádolt minden személy számára feltétlenül megadandó „minimális” jogok között, hogy az „legalább” „megfelelő idővel és lehetőséggel rendelkezzék védelme előkészítésére”, illetve „rendelkezzék a védelmének előkészítéséhez szükséges idővel és eszközökkel” (az egyezmények szövege szerint: „to have adequate time and facilities for the preparation of his defence”, illetve „a disposer du temps et des facilités nécessaires a la préparation de sa défense”). Ezek az eszközök vagy lehetőségek pedig felölelnek minden olyan „elemet”, amely a büntető felelősség alóli mentesülést vagy a büntetés csökkentését szolgálhatja, s amelyeket a hatáskörrel rendelkező hatóságok gyűjtöttek vagy gyűjthetnek össze. [Vö. Report of the Commission of 14 December 1981, Jespers Case, DR 27 (1982), p. 61, 72.]
A tisztességes eljárásnak az egyezmény- és alkotmányszövegekben nem nevesített, de általánosan és nem vitatottan elismert eleme a „fegyverek egyenlősége”, amely a büntetőeljárásban azt biztosítja, hogy a vádnak és a védelemnek egyenlő esélye és alkalma legyen arra, hogy a tény- és jogkérdésekben véleményt formálhasson és állást foglalhasson. A fegyverek egyenlősége nem minden esetben jelenti a vád és a védelem jogosítványainak teljes azonosságát, de mindenképpen megköveteli, hogy a védelem a váddal összevethető súlyú jogosítványokkal rendelkezzen. A fegyverek egyenlőségének egyik feltétele (és a nemzetközi szervek esetjogában is leginkább kimunkált területe) a felek mindegyikének személyes jelenléte az eljárási cselekmények során [...]. A másik feltétel, hogy az ügyben releváns adatokat a vád, illetve a terhelt és a védő ugyanolyan teljességben és mélységben ismerhessék meg. Itt érintkezik a fair trial elve a védelemhez való jog hatékonyságának és a védelemre való felkészülés kellő idejének és eszközeinek követelményével.
2011 decemberében az Alkotmánybíróság a következőket fejtette ki.
Az Alkotmánybíróság eddigi gyakorlata szerint egyes részletek hiánya ellenére éppúgy, mint az összes részletszabály betartása mellett lehet az eljárás méltánytalan vagy igazságtalan, avagy nem tisztességes [6/1998. (III. 11.) AB határozat, ABH 1998, 91, 95.]. Az Alkotmánybíróság döntéseiben esetről esetre határozta meg a tisztességes eljárás által megkövetelt konkrét ismérveket. Kiemelte, hogy a tisztességes eljáráshoz való joggal szemben nem létezik mérlegelhető más alapvető jog vagy alkotmányos cél, mert már maga is mérlegelés eredménye [14/2002. (III. 20.) AB határozat, ABH 2002, 101, 108.; 15/2002. (III. 29.) AB határozat, ABH 2002, 116, 118-120.; 35/2002. (VII. 19.) AB határozat, ABH 2002, 199, 211.; 14/2004. (V. 7.) AB határozat, ABH 2004, 241, 256.]. 
A tisztességes eljárás egyik meghatározó eleme a fegyverek egyenlősége, amely a büntetőeljárásban azt biztosítja, hogy a vádnak és a védelemnek egyenlő esélye és alkalma legyen arra, hogy a tény- és jogkérdésekben véleményt formálhasson és állást foglalhasson. A fegyverek egyenlősége nem minden esetben jelenti a vád és a védelem jogosítványainak teljes azonosságát, de mindenképpen megköveteli, hogy a védelem a váddal összevethető súlyú jogosítványokkal rendelkezzen. Az Alkotmánybíróság több határozatában hangsúlyozta, hogy a közvetlen alkotmányi garanciák gazdaságossági és célszerűségi okokból az eljárás egyszerűsítése vagy az időszerűség követelményének érvényesülése címén sem mellőzhetők [11/1992. (III. 5.) AB határozat, ABH 1992, 77, 84-85.; 49/1998. (XI. 27.) AB határozat, ABH 1998, 372, 376-377.; 5/1999. (III. 31.) AB határozat, ABH 1999, 75, 88-89.; 422/B/1999. AB határozat, ABH 2004, 1316, 1320, 1322.]. A védelemhez való jogra vonatkozó alkotmánybírósági határozatok hangsúlyozták, hogy az Alkotmány rendelkezéseinek csak a működésében eredményes védelemhez való jog felel meg, mely csak az elkerülhetetlenül szükséges és arányos mértékben, a lényeges tartalmat illetően pedig egyáltalán nem korlátozható [8/1990. (IV. 23.) AB határozat, ABH 1990, 42, 44.; 6/1998. (III. 11.) AB határozat, ABH 1998, 91, 93-94.]. (1149/C/2011. AB határozat)

3. Az ügy érdemében
A rendelkezésemre álló kutatási anyagok és a megkeresésekre adott válaszok alapján a következő az alábbiakat állapítom meg.
Az ügyvédek kirendelésével kapcsolatosan két alapvető probléma mutatkozik. Az egyik a terhelt oldaláról, míg a másik az eljáró védő munkakörülményeit illetően.
3.1. Egy modern, demokratikus jogállamban megkérdőjelezhetetlen elvárás, hogy – szükség esetén, törvényben rögzített körülmények között – a büntetőeljárással érintett, rászoruló terhelt javára az állam védőt biztosítson. 
Leszögezhetjük, hogy Magyarországon az Alaptörvény tartalmazza, biztosítja a védelemhez való jogot, az Alkotmánybíróság pedig gondoskodott arról, hogy számonkérhető legyen az alapjog tényleges, eredményes érvényesülése is.
A beérkezett válaszok, a kutatási anyagok és hivatalom kérdőíves felmérése alapján azonban a kirendelt védői intézmény jelenlegi keretek közötti működésével csak kevesen – elsősorban hatósági oldalról – elégedettek, a terheltek és a védelmüket ellátó ügyvédek többsége azonban nem.
Ahogyan azt az Alkotmánybíróság kifejtette, a terhelt alkotmányos joga, hogy a büntetőeljárás során a védelmére megfelelő időben, megfelelő színvonalon készülhessen fel, a váddal azonos mértékben legyen módja a tény- és jogkérdésekben véleményt formálni és állást foglalni. Nyilvánvaló, hogy a jogkérdésekben történő állásfoglalás esetén a terheltnek különösen nagy szüksége van a védő jogi szakértelmére.
A büntetőeljárásban részt vevő jogászok számára ismert tény, hogy az eljárás nyomozati szakában tett terhelti nyilatkozatok döntő jelentőséggel bírnak az eljárás befejezéséig – azaz meghatározóan hatnak a majdani ítélet tartalmára is. Mivel a nyomozati szakban a terhelttel kapcsolatos eljárási cselekményeket a hatóság a védő jelenléte nélkül is elvégezheti, az ebben az eljárási szakaszban való védői jelenlét biztosítása különösen fontosnak tűnik az alapjog megfelelő érvényesülése érdekében.
A terheltnek megfelelő idővel és eszközökkel kell rendelkeznie védelme előkészítéséhez. Ezen eszközök, lehetőségek pedig minden olyan – törvényes – elemet magukban foglalnak, amely szolgálhatja a büntetőjogi felelősség alóli mentesülést, vagy a büntetés csökkentését.
Az érintett terheltnek nyilvánvalóan az az érdeke, hogy az ítéletre is kiható érdemi vallomása előtt szakemberrel egyeztessen, azaz védővel együtt készülhessen fel. 
A rászoruló terhelt – különösen a személyes szabadságát korlátozó kényszerintézkedés esetén – kiszolgáltatott helyzetben van. Ebben a helyzetben előfordulhat, hogy negligálja saját védelmét, vagy épp túl sokszor, kellő megalapozottság nélkül kívánja igénybe venni a kirendelt ügyvédet. A védő jogosítványai azonban bizonyos esetekben tágabbak lehetnek a terhelténél, így annak közvetlen kérése nélkül is eljárhat, amennyiben azt szakmailag indokoltnak látja, illetve az indokolatlan egyeztetésekkel, beadványokkal, eljárási cselekményekkel kapcsolatosan nem kell feltétlenül követnie a terhelti akaratot, elképzelést.
A Magyar Helsinki Bizottság 2003-as kutatása szerint a kirendelt védők 24%-a lép csak kapcsolatba az első kihallgatásig a védencével42. Ez a tény természetesen nem csak a védők valamiféle hanyagságával magyarázható, hanem adódik a határidőkből, a hatóság értesítési metódusából, és elsősorban a kirendelés jogintézményének jelenlegi szabályozásából.
3.2. Ma Magyarországon a kirendelhető ügyvédek egy része nem realizál nagyobb nettó jövedelmet, mint a nem vállalkozóként működő jogászok. Amennyiben az ügyvéd konfliktusba kerül saját magával, mivel egyszerre kellene a személyes bizalmon alapuló, piaci körülményeknek megfelelőbb megbízását és a kirendelésből fakadó feladatát teljesíteni, úgy a mérlegelés során természetesen jobban hajlik arra, hogy az előbbit preferálja. A tapasztalatszerzés, a kapcsolat fenntartás, – kialakítás, és egyéb érvek a kirendelések elvállalása mellett, csupán esetlegességek, bizonytalan tényezők. Ezekre alapítani a kirendelési rendszer működését, a védők megfelelő szinten való érdekeltté tételét nem lehet. (Megemlítem ugyanakkor, hogy Nagy Zsolt: A kirendelt védő szociológus szemmel című kutatási anyagában43 a következőket írja: „Az anyagi helyzet pedig abban az értelemben, hogy közvetlen jövedelemszerzési lehetőségként számba lehetne venni, nem befolyásolja a kirendelések elvállalását. A kevésbé jó anyagi viszonyokkal rendelkező, és a kifejezetten vagyonos ügyvédek is a közvetett előnyökért járnak el kirendelt védőként, így mindkét kategóriának egyformán érdeke az ilyen ügyekben való részvétel. (Egyébként a vizsgálatnak ez a megállapítása egyértelműen rámutat a kirendelési díj szinte nevetségesen alacsony voltára is.) ... Kissé aggályosnak tűnik, hogy nagy számban pályakezdők járnak el az egyébként is bonyolult ténybeli és jogi megítélésű ügyekben, bár az is igaz, hogy a jogi praktikum elsajátítása személyes gyakorlati tapasztalatok nélkül nem lehetséges.”)
A tényleges megoldást az jelentené, ha a díj megnövelésével további olyan ügyvédeket lehetne meggyőzni a kirendelések elvállalásáról, akik magas színvonalon látják el feladatukat, de eddig a piac kedvezőbb alternatívái miatt nem jelentek meg a kirendelt védők sorában. Másrészt ez a megoldás motiválná a már eddig is kirendelhető védőket abban, hogy azonos szinten kezeljék a megbízással és a kirendeléssel keletkezett feladataikat, és főleg védenceiket.
A jelenlegi körülmények között kirendelt védői feladatot leginkább úgy érdemes ellátni, ha elegendő számú kirendeléssel megfelelő szintű jövedelemhez juthat az ügyvéd. A kamarai válaszokban és a kutatási anyagokban megjelenő egyes adatok szerint azonban úgy tűnik, hogy amennyiben elegendő kirendelést szeretne kapni az ügyvéd, akkor „ellentételezésként” – esősorban a nyomozati eljárás során – nem szabad túl sokat aggályoskodnia. Ez a vélt, vagy valós elvárás érintheti a nyomozati cselekményeken történő részvételt, illetve a verbálisan, vagy írott formában kifejtett védői munkát. Amennyiben ez nincs is így, a látszat akkor is erre engedhet következtetni a hivatásrend többi tagja, a társadalom, illetve az érintett terheltek részéről. A jelenlegi jogszabályi környezetben ugyanis az MHB kutatása szerint a vizsgált időszakban „a kirendelt védők 93%-ának nem volt indítványa a nyomozati szakban, és 61%-uk a vizsgált ügyek bírói szakában sem tett indítványt44”.
A terheltnek a kirendelt védőbe vetett bizalma nem rendülhet meg amiatt, hogy az ügyvéd a kirendelések számának változatlansága érdekében, illetve más okokból az eljáró hatóság előtt esetleg nem tanúsít kellő elkötelezettséget a védői munkája során. Ez a – kamarai válaszok alapján – feltételezett magatartás a bizalomvesztésen keresztül a jogintézmény funkcionalitásának csökkenéséhez vezethet. („A harminchétből tizenkilenc kapitányságon az ügyek több mint harmadában ugyanazt a védőt rendelték ki.”45)
Mindennek a lehetősége is elég ahhoz, hogy a terhelt és a védő kiszolgáltatott helyzetben legyen a védekezést illetően a hatóságokhoz képest.  Megfelelő módszerek esetén ugyanis az ilyen esetleges magatartások mind a hatóság, mind a védő részéről kiszűrhetők.
A „fegyverek egyenlőségének” elve akkor valósulhatna meg például – de kizárólag csak a példa kedvéért – ha az állam az általa finanszírozott vádhatóság mellett, azt kompenzálva, létrehozná a szintén általa finanszírozott, védői feladatokat ellátó költségvetési szerve(zet)et. E szervezetet – a védői feladatok sajátosságainak figyelembe vételével – az ügyészséghez hasonló költségvetésben részesítené, adna eljárási jogosultságokat, ugyanakkor meghagyva a szervezet irányítási függetlenségét. Ez a megoldás azonban nyilvánvalóan csupán fikció, megvalósítása lehetetlen, de felesleges is. Ugyanakkor az állami fizetésből élő ügyvédek hiányában a piaci körülmények között dolgozó ügyvédeket szükséges – többek között a kirendelési díj megfelelő nagyságával – meggyőzni arról, hogy feladatukat érdemes a legmagasabb színvonalon, a legnagyobb szakmai odaadással ellátniuk. Álláspontom szerint a reális, a funkció ellátásához és az alapjog magas szintű érvényesüléshez méltó és megfelelő nagyságú kirendelési díj megállapítását – és kifizetését – illetően az állam és a szakmai kamara, azaz a MÜK megállapodására lenne szükség. A jelenleg is hatályos szabályozás 3000 Ft összeget ír elő megkezdett óránként az eljárási cselekményen történő védői részvétel esetén. Ennek fele jár a fogva tartott terhelttel való megbeszélés idejére, illetve limitáltan az iratbetekintésért is jár kirendelési díj46. A fenti összeg mértéke egy évtizede változatlan. Annak ellenére is, hogy a személyes költségmentességben nem részesülő, illetve fel nem mentett terhelteknek – a bűnügyi költség részeként – vissza kell fizetniük az államnak a kirendelt védő munkájával kapcsolatosan előlegezett költségeket.
A terheltet a részére kirendelt ügyvéd e feladatkörből eredő problémái csak annyiban érintik, amennyiben érdeke, hogy a védő a negatív körülmények miatt ne hanyagolja el az ő védelmét. Márpedig a rendelkezésre álló adatokból az tűnik ki, hogy a kirendelési díj mértéke, a kirendelés ellátásával összefüggésben eltöltött, de meg nem fizetett idő (pl. utazás, bv. intézetbe való bejutás, egyebek), a meghatalmazás és a kirendelés presztízse közötti jelentős különbség, valamint a hatóság feltételezett elvárása mind ebbe az irányba hatnak. A védelemhez való jog zökkenőmentes biztosítása, a kirendelés rendszerének tisztességes működése tehát nem az abban résztvevő ügyvédek kényelmét, hanem az alapjog érvényesülését szolgálja, amely az egész társadalom elemi érdeke.
Az alapjog kereteit betöltő egyik legfontosabb elem a védő kirendelésének rendszere. Az egész rendszer hatékony működését az általános minőségbiztosítással lehetne garantálni. „Az általános minőségbiztosítás a rendszer egészének figyelemmel kísérését, a rendszer működésére vonatkozó adatok szisztematikus gyűjtését és elemzését, a rendszer működésének értékelését jelenti.47”
Az általános minőségbiztosításra támaszkodó rendszer megfelelő működése esetén pedig már alappal várható el az egyéni minőségbiztosítás megerősítése. Ez utóbbi feladatot az MHB – érthetően – az ügyvédi kamara kezébe adná. Amennyiben ugyanis a kamara előzőleg megállapodik a végrehajtó hatalom illetékeseivel a kirendelés rendszerének elfogadható működési feltételeiről, és e megállapodást a végrehajtó hatalom betartja, úgy a kamarától is elvárható, hogy számon kérje az eljáró védőktől a kirendelés alapján reájuk háruló kötelezettségek teljesítését. Beleértve ebbe a hatóságok által felvetett elérhetőség biztosítását is. Jelentésemben természetesen nem kívánok alternatív kirendelési modelleket felvázolni, ezt az MHB már többször, magas színvonalon megtette. Ugyanakkor egyetértek azokkal a szándékokkal, melyek az arányos és a nyomozó- illetve vádhatóságtól elkülönült kirendelést tűzték ki célul48.
A hatóságoknál működő un. robotzsaru rendszer felhasználása49 ugyan jobb megoldást jelent a jelenleginél, álláspontom szerint azonban a kirendelési rendszer működtetését teljesen le kell választani a nyomozó hatóságtól és azt – a szükséges költségek biztosítása mellett – a védők szakmai, érdekképviseleti, egyéni minőségbiztosításukat ellátó testületéhez, az ügyvédi kamarához kellene telepíteni.

Összefoglalva
Álláspontom szerint a védő kirendelésének jelenlegi rendszere nem felel meg annak a követelménynek, mely szerint az alkotmányos alapjogoknak hatékonyan kell érvényesülniük. A kirendelés során – a bíróságon kívül – a vád sikerességében érdekelt hatóságok választanak a terhelt számára védőt. Ez a megoldás lehetőséget teremt arra, hogy a nyomozó hatóság és a védő között olyan függőségi viszony alakuljon ki, amely akadályozhatja a terhelt védelemhez való alapjogának hatékony érvényesülését.
Ezt a bizonytalanságot erősíti, hogy a védelmet ellátó ügyvédek egy része a kirendelésekből kénytelen megélni, így felvetődik annak lehetősége, hogy a védő még szükség esetén sem fog szakmailag konfrontálódni a megélhetését kirendelésekkel segítő hatóságokkal. A „fegyverek egyenlőségének” feltárt hiányosságai pedig önmagukban is ellentétesek a tisztességes eljáráshoz fűződő alapjog tartalmával.
Szintén a védelemhez való alapjog érvényesülését, a kirendelt védő jogintézményének hatékonyságát csökkenti az a jogszabályi környezet, amely összességében méltatlan körülményeket teremt a kirendelt védők számára ahhoz, hogy megfelelő szinten láthassák el a terheltek alkotmányos alapjogának érvényesülését szolgáló tevékenységüket.
Véleményem szerint kirendelés esetén a védő személyét a szakmai kamara által elfogadott és támogatott módszertan segítségével kell kiválasztani. Ehhez a feladathoz pedig megfelelő összeget kell biztosítani, hiszen amennyiben például a kamara látja el majd ezt a funkciót, akkor nem várható el, hogy annak költségeit a tagdíjakból fedezze. 
Az 1996-os ombudsmani jelentésben foglaltakat illetően sok esetben most is csak formálisan érvényesül a védelemhez való alapjog. A jelentés bizonyos megállapításai sajnos ma is időszerűek. (Pl.: „A nyomozati szakban a védő nem kötelező részvétele a nyomozó szervek hanyagságának adhat talajt.”)
A fentiek alapján megállapítom, hogy a kirendelt védő jogintézményének jelenlegi szabályozása visszásságot okoz a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményével, a védelemhez való joggal, valamint a tisztességes eljáráshoz fűződő alapjoggal összefüggésben.

Intézkedéseim
Az Ajbt. 37. §-a alapján a jelentésemben feltárt, alapvető jogokkal összefüggő visszásság megszüntetése érdekében javaslom 
– a közigazgatási és igazságügyi miniszternek, hogy a Magyar Ügyvédi Kamara, a Magyar Helsinki Bizottság és az Alapvető Jogok Biztosa javaslatainak figyelembevételével tekintse át a védők kirendelésére vonatkozó jogszabályi rendelkezéseket és kezdeményezze a bemutatott szempontoknak megfelelő módosításukat;
– az országos-rendőrfőkapitánynak, hogy gondoskodjon a rendőrség által teljesítendő kirendelési díjak kifizetésének megfelelő ütemezéséről az egész ország területén;
– a Magyar Ügyvédi Kamara elnökének, hogy az általános minőségbiztosítás megteremtése esetére dolgozza ki az egyéni minőségbiztosítás megerősítésével kapcsolatos szakmai terveit.

Budapest, 2012. augusztus 21.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Lábjegyzet
1 Be. 46.§ a)
2 Be. 46.§ b)
3 Be. 46.§ c)
4 Be. 46.§ d)
5 Be. 46.§ e)
6 Be. 46.§ f)
7 Be. 48.§ (2) bekezdés
8 Be. 48.§ (3) bekezdés
9 Be. 450.§
10 Be. 527.§ (1) – (6) bekezdés
11 Be. 242.§ (1) bekezdés a)
12 Be. 242.§ (1) bekezdés c)
13 Be. 242.§ (1) bekezdés d)
14 Be. 242.§ (2) bekezdés
15 Be. 518.§ (1) és (2) bekezdése
16 Be. 48.§
17 Magyarország 2012. évi központi költségvetéséről szóló 2011. évi CLXXXVIII. törvény 58.§ (4) bekezdés
18 Be. 49.§
19 Be. 50.§
20 az ügyvédekről szóló 1998. évi XI. törvény 3.§ (2) bekezdés
21 az ügyvédekről szóló 1998. évi XI. törvény 31.§
22 az ügyvédekről szóló 1998. évi XI. törvény 35.§
23 az ügyvédekről szóló 1998. évi XI. törvény 36.§
24 a pártfogó ügyvéd és a kirendelt védő részére megállapítható díjról és költségekről szóló 7/2002. (III. 30.) IM rendelet, valamint Magyarország 2012. évi központi költségvetéséről szóló 2011. évi CLXXXVIII. törvény 58.§ (4) bekezdés
25 az ügyvédekről szóló 1998. évi XI. törvény 31.§
26 az ügyvédekről szóló 1998. évi XI. törvény 32.§
27 az ügyvédekről szóló 1998. évi XI. törvény 33.§
28 az ügyvédekről szóló 1998. évi XI. törvény 34.§ (1) bekezdés g)
29 az ügyvédekről szóló 1998. évi XI. törvény 34.§
30 Etikai kódex 3/3.
31 Etikai kódex 3/4.
32 Etikai kódex 8/4.
33 Etikai kódex 8/5.
34 Etikai kódex 8/6.
35 Etikai kódex 8/8.
36 Etikai kódex 8/10.
37 Jelentés az OBH 6564/1996. számú vizsgálatáról
38 2012. február 20.
39 9/1992. (I. 30.) AB határozat.
40 56/1991. (XI.8.) AB. hat.
41 6/1998. (III. 11.) AB határozat, 14/2004. (V. 7.) AB határozat
42 „Lépések egy átlátható kirendelt védői rendszer irányába – kutatási beszámoló” (MHB, 2012)
43 Jogelméleti Szemle – 2000-2. szám
44 „Lépések egy átlátható kirendelt védői rendszer irányába – kutatási beszámoló”, 7. o.. (MHB, 2012)
45 „Lépések egy átlátható kirendelt védői rendszer irányába – kutatási beszámoló”, 11. o.. (MHB, 2012)
46 Jogszabályi háttér, 8. pont
47 „Védtelenül – javaslat a magyar kirendelt védői rendszer reformjára” (MHB, 2007)
48 Példaként megjegyezem, hogy ismereteim szerint az arányos ügyelosztást a – független jogszolgáltatóként működő – közjegyzők kamarája a fizetési meghagyások kibocsátása területén megoldotta. 
49 „Lépések egy átlátható kirendelt védői rendszer irányába – kutatási beszámoló”, 27-41. o. (MHB, 2012)