Az alapvető jogok biztosának
Jelentése
az AJB-2477/2012. számú ügyben

Előadó: dr. Dezső Adrienn
Az eljárás megindítása
A „Munka Méltósága” címen alapjogi projektet indítottam, amelynek célja a munkához való joggal kapcsolatban felmerülő visszásságok feltérképezése. A projekt fő irányvonalai közé tartoznak az egyes védett csoportba tartozó személyek munkavállalásával kapcsolatos vizsgálatok, ezen belül is a nők és kisgyermekes anyák (szülők) elhelyezkedési esélyei, részmunkaidőben illetve távmunkában történő foglalkoztatásuk és továbbképzési lehetőségeik.
A projekt keretében az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (továbbiakban: Ajbt.) 20. § (1) bekezdése alapján indítottam vizsgálatot, melynek célja felmérni a kismamák részmunkaidőben történő foglalkoztatásának lehetőségeit a közszférában, a munkaügyi központok kifejezetten ennek a célcsoportnak szervezett képzési lehetőségei körét, a munkaerő közvetítés gyakorlatát, az elhelyezkedési esélyeket, a versenyszférában e témában jelentkező problémákat, a gyakorlatokat, az Európai Bizottság 2011. június 7-én közzétett országspecifikus ajánlásainak érvényesülését Magyarországon. 
A vizsgálatom eredményes befejezése érdekében az Ajbt. 21. § (1) bekezdés a) pontja alapján tájékoztatást kértem a nemzeti erőforrás minisztertől, az Egyenlő Bánásmód Hatóság elnökétől, a Baranya Megyei Kormányhivatal Munkaügyi Központ igazgatójától, a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Kormányhivatal Munkaügyi Központ Igazgatójától, Budapest Főváros Kormányhivatal Munkaügyi Központ igazgatójától, a Győr-Moson-Sopron Megyei Kormányhivatal Munkaügyi Központ igazgatójától, a Debrecen Megyei Jogú Város jegyzőjétől, Kaposvár Megyei Jogú Város jegyzőjétől, illetve az Ajbt. 26. § (2) bekezdése alapján a Magyar Távmunka Szövetség elnökétől.

Érintett alkotmányos jogok és alapelvek 
-	A munkához és a foglalkoztatáshoz való jog:„Mindenkinek joga van a munka és a foglalkozás szabad megválasztásához, valamint a vállalkozáshoz. Képességeinek és lehetőségeinek megfelelő munkavégzéssel mindenki köteles hozzájárulni a közösség gyarapodásához. Magyarország törekszik megteremteni annak feltételeit, hogy minden munkaképes ember, aki dolgozni akar, dolgozhasson.” (Alaptörvény XII. cikk) „Magyarország külön intézkedésekkel biztosítja a fiatalok és a szülők munkahelyi védelmét.” (Alaptörvény XVIII. cikk (2) bekezdés)
-	A szociális biztonsághoz való jog: „Magyarország arra törekszik, hogy minden állampolgárának szociális biztonságot nyújtson. Anyaság, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibáján kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén minden magyar állampolgár törvényben meghatározott támogatásra jogosult.” (Alaptörvény XIX. cikk (1) bekezdés)
-	A hátrányos megkülönböztetés tilalma: „Magyarország az alapvető jogokat mindenkinek bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, fogyatékosság, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül biztosítja.” (Alaptörvény XV. cikkének (2) bekezdés)

Alkalmazott jogszabályok
-	A foglalkoztatás elősegítéséről és a munkanélküliek ellátásáról szóló 1991. évi IV. törvény (továbbiakban: Ftv.)
-	A munka törvénykönyvéről szóló 1992. évi XXII. törvény (továbbiakban: Mt.)
-	A közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011. évi CXCIX. törvény (továbbiakban: Kt.)
-	A családok védelméről szóló 2011. évi CCXI. törvény 

A megállapított tényállás
A megkeresésekben az érintett szerektől – többek között – arra vonatkozóan kértem tájékoztatást, hogy 
-	Tapasztalataik szerint a kisgyermekes anyáknak (szülőknek) milyen nehézségekkel kell megküzdeniük, amikor szeretnének ismételten munkába állni?
-	A munkaügyi központok szerveznek-e kifejezetten a kisgyermekes anyáknak (szülőknek) továbbképzést illetve átképzést, amelyek az elhelyezkedésüket hivatott elősegíteni? Ha igen, ezek a képzések milyen gyakorisággal indulnak, illetve milyen feltételekhez kötött az ezeken való részvétel? 
-	Tapasztalataik alapján a versenyszféra illetve a közszféra munkáltatói mennyire segítik elő a munkába visszatérő kisgyermekes munkavállalók beilleszkedését?
-	Ismereteik szerint a kisgyermekes szülők részmunkaidőben illetve távmunkában történő foglalkoztatását mennyire támogatják a munkáltatók?
-	Megítélése szerint hogyan lehetne elősegíteni a kisgyermekes anyák (szülők) elhelyezkedését?
-	Tapasztalataik alapján a munkáltatók hány százaléka rendelkezik esélyegyenlőségi tervvel? 
-	Hány kisgyermekes szülő dolgozik jelenleg részmunkaidőben a megkeresett szervnél?

Tekintettel arra, hogy a nemzeti erőforrás miniszter a kormány családpolitikáért és a társadalmi esélyegyenlőség megteremtéséért felelős tagja, megkeresésemben általános tájékoztatását kértem a nők és kisgyermekes anyák munkavállalásával kapcsolatosan. A miniszter válaszlevelében az alábbiakról tájékoztatott: A minisztérium munkavállalóinak biztosítja a távmunka-végzés lehetőségét, jelenleg egy személyt foglakoztatnak távmunka keretében a Mt. előírásoknak megfelelően. A részmunkaidőben történő foglalkoztatásra a Kt. részmunkaidőre vonatkozó rendelkezéseknek megfelelően van lehetőség. A kormánytisztviselő/munkavállaló kérelmére négy és hat órában történő foglalkoztatást biztosít a minisztérium, amennyiben a jogszabályi feltételeknek a kérelmező megfelel. Jelenleg a minisztérium tizenhat kisgyermekes szülőt foglalkoztat részmunkaidőben. A Nemzeti Erőforrás Minisztérium Esélyegyenlőségi Szabályzatáról szóló 22/2011. (VIII. 25.) NEFMI utasítás a családos munkatársak számára biztosított lehetőségek keretében a 14 éven aluli gyermeket nevelők rendes évi szabadságának kiadása során a lehetőségekhez mérten figyelembe veszi a gyermekgondozási és oktatási intézmények működési szüneteit. A gyermeküket egyedül nevelő, illetve három vagy több gyermeket nevelő szülőt a szociális segély nyújtásakor a minisztérium előnyben részesíti. A minisztérium esetenként munkahelyi családos rendezvényeket (p1. Mikulás, Karácsony, stb.) szervez. A szülési szabadságon, gyermekgondozási szabadságon lévő munkatársakat egyenrangú munkatársaknak tekinti, a távollét ideje alatt is folyamatosan tartja velük a kapcsolatot, elősegíti a gyermekgondozási díjról (továbbiakban: GYED), a gyermekgondozási segélyről (továbbiakban: GYES) visszatérő munkatársak beilleszkedését, igény esetén megvizsgálja a részmunkaidőben történő foglalkoztatás lehetőségét. Létszámleépítés esetén a minisztérium különös figyelemmel mérlegeli a kiskorú gyermeket nevelő szülők helyzetét. A kisgyermekes anyák számára, amikor a szülést követően a munkába való visszatérésről döntenek, a legfontosabb szempont – a megélhetési feltételek mellett – az, hogy meg tudják-e oldani a gyermekük felügyeletét munkahelyi távollétük idejére, illetve, hogy a munkába járás ellenére is elegendő időt tudjanak gyermekük mellett tölteni.
A miniszter megítélése szerint a legtöbb kismama gyermeke kétéves kora után már jobban rá van kényszerítve arra, hogy visszamenjen dolgozni, hiszen ettől az időponttól már lejár a viszonylag méltányos megélhetést biztosító GYED, és már csak a lényegesen alacsonyabb összegű GYES-t veheti igénybe; a gyermek hároméves kora után pedig, amikor a GYES is lejár, még erősebb a motiváció a munkába állásra. (Egy 2005-ös KSH-felmérés szerint az ellátásban részesülő anyák kb. négyötöde gyermeke kétéves korának betöltésekor, vagy annál korábban szeretne visszatérni a munkaerőpiacra.) A gyermekgondozási ellátásban részesülő kismamáknak ugyanakkor mindössze 5%-a dolgozik, 95%-a viszont kizárólag gyermeke gondozásával foglalkozik. Ez utóbbi csoporton belül 10% keresett, de nem talált munkát, 13% azért nem dolgozik, mert nem tudja kire hagyni a gyermekét, 4% egyéb okot jelölt meg, és 68% azoknak az aránya, akik tudatosan azzal a céllal maradtak otthon, hogy gyermekükre fordíthassák az idejüket. A kisgyermekes szülők több mint kétharmada mindenképpen otthon szeretne maradni gyermekével, és csak alig egyharmad azok aránya, akik dolgoznak, vagy dolgozni szeretnének, de valamilyen okból nem tudnak. A dolgozni vágyók, de arra nem képesek között mintegy 60% azok aránya, akik ezt azért nem tehetik meg, mert nem tudják megoldani gyermekük felügyeletét, és 40%-ot tesznek ki azok, akik más okból nem tudtak munkát találni. Ugyanakkor az ellátás lejárta után már gyökeresen változik az anyák hozzáállása; mintegy háromnegyedük vissza akar térni a munkaerőpiacra, 13%-uk tervez újabb gyermekszülést, és mindössze 11% körüli azok aránya, akik újabb gyermek vállalása nélkül is otthon kívánnak maradni háztartásbeliként (ez utóbbiak aránya természetesen a gyermekszámtól függően egyre magasabb: az egygyermekes anyáknál mindössze 7%, míg a négy-, vagy többgyermekeseknél 25%). Az előzetes munkavállalási szándékoknak megfelelően azok a kismamák, akik 8 év alatti gyermeket nevelnek, de már nem vesznek igénybe gyermekgondozási ellátást, kb. háromnegyed részben állásban vannak, kb. 12%-uk keres munkát, és csupán 15%-uk nem tud vagy nem akar elhelyezkedni. A miniszter álláspontja szerint tehát a kisgyermekes anyák túlnyomó része jellemzően gyermekük egy vagy kétéves kora után, de legkésőbb a hároméves kor betöltésekor, amikor a családtámogatási ellátásuk lejár, vissza kíván térni a munkaerőpiacra, amennyiben nem tervez újabb gyermeket. Az ellátások lejártát megelőző visszatérés nem jellemző. A gyermek 3 éves kora fölött, amikor már megnyílik az óvodai elhelyezés lehetősége, a gyermekkel való foglalkozás nem akadályozza különösebben az anyák elhelyezkedését; ez jól látszik abból, hogy több mint 80%-uk dolgozik, vagy állást keres. A gyermek 3 éves kora előtt – bár a szülők többsége nem is akar visszamenni dolgozni –, az a szűk egyharmad, aki mégis szeretne munkába állni, túlnyomó többségében (85%) ezt nem tudja megtenni. Ez utóbbiak több mint felét az akadályozza a munkavállalásban, hogy nem tudják kire hagyni gyermekeiket. Mivel ez a probléma összességében az ellátásokban részesülő kismamáknak csak kis részét, mindössze 13%-át érinti, a miniszter álláspontja szerint nem tűnik jelentősnek. A KSH 2005-ös felmérése szerint azonban, a megkérdezett, ellátásban részesülő kismamák ennél nagyobb hányadának, mintegy 56%-ának okoz gondot a munkahelyi, illetve a gyermekneveléssel kapcsolatos teendők összeegyeztetése, és csak 44% állítja ennek az ellenkezőjét. (Tehát még azok közül is, akik egyébként otthon maradnának gyermekükkel, sokan érzik ezt problémának). Az előbbi csoport 70%-a (az összes ellátásban részesülő anya 39%-a) nyilatkozott úgy, hogy a gyermekelhelyezés jelenti a fő problémát, 19% (a teljes minta 10%-a) egyéb családi okra, a maradék 11% (a teljes minta 6%-a) pedig egyéb indokokra hivatkozott. Összesítve azt látszik, hogy a GYES-ben, GYED-ben részesülő kismamák csaknem 40%-a számára megnehezíti a családi és munkaügyi teendők összeegyeztetését a gyermekfelügyelet megoldatlansága, és ez utóbbiak kb. egyharmadát (a teljes mintában 13%) ez még a munkavállalásban is akadályozza. Ennek megfelelően a 3 éves kor alatti gyermekek (bölcsődében, családi napköziben történő) elhelyezési lehetőségeinek javítása mintegy százezer kismama helyzetét könnyítené meg, és ezen belül kb. 30-35 ezer fő elhelyezkedését lehetne így elősegíteni. Jelenleg hozzávetőlegesen 390 ezer 0-3 éves gyermek alig több mint 10%-át, mindössze 40 ezer főt helyezik el bölcsődében, vagy családi napköziben, míg az óvodai férőhelyek esetében teljes (sőt azt meghaladó) a lefedettség mértéke. A miniszter tájékoztatása szerint ezért a Kormány a bölcsődei gyermekelhelyezési feltételek javítását tűzte ki célul: a „Szociális alapszolgáltatások és gyermekjóléti alapellátások infrastrukturális fejlesztése” című projekt keretében 8,5 milliárd forint értékben hirdetnek meg az ország különböző régióiban bölcsődeépítési pályázatokat, ami körülbelül 3200-3500 új férőhely megvalósítását jelentheti 2013 végéig az országban, vagyis csaknem 10%-os bővítésre kerül sor. A családi napközikhez és a gyermekjóléti ellátáshoz kapcsolódó támogatások hét milliárdos nagyságrendben, hat régióban jelentek meg. Ezen kívül egyszerűbbé váltak a családi napközik létesítésére vonatkozó feltételek. 
A miniszter válaszlevele szerint a munkáltatókat is ösztönözni kívánja kormányzat, hogy gyermekgondozásból visszatérő kismamákat foglalkoztassanak. A Kormány ennek megfelelően 2012-re is meghosszabbította a tavaly lejáró Start Plusz járulékkedvezményt, az Új Start Bónusz kedvezménnyel a munkáltatók egy évig járulékmentesen foglalkoztathatnak GYES-ről, GYED-ről visszatérő kismamákat (újonnan történő alkalmazás esetén). 2011 óta a korábbi munkahelyükre visszatérő nők után 3 éven át havi 7 százalékpontos járulékkedvezményt vehet igénybe a munkáltató, ha a kismamát hajlandó félállásban visszavenni, és az így megüresedett másik fél státuszra egy új munkavállalót alkalmazni. 2012 júliusától az új Munka Törvénykönyve is kötelezni fogja a munkáltatókat arra, hogy a kismamákat kérésükre csak félállásban vegyék vissza korábbi munkakörükbe, amíg gyermekük nem tölti be a 3. életévét. A részmunkaidő szélesebb körű elterjesztésével a miniszter véleménye szerint könnyebben megoldhatók lesznek a gyermek felügyeletével, gondozásával kapcsolatos problémák, hiszen az anyák kevesebb időt tölthetnek a munkahelyükön, és több időt a gyermekükkel. A nemzetgazdasági átlagot tekintve a részmunkaidős foglalkoztatottak aránya 6,8% volt 2011-ben.
Tekintettel arra, hogy az Egyenlő Bánásmód Hatóság az egyenlő bánásmód követelménye megsértésének gyanúja esetén kérelmére, vagy a törvényben meghatározott esetekben hivatalból, hatósági eljárást folytathat le, megkeresésemben arra vonatkozóan kértem tájékoztatást, hogy nőktől illetve kisgyermekes anyáktól milyen jellegű panaszok érkeztek. A hatóság elnöke válaszlevelében az alábbi tájékoztatást adta: A hatósághoz az elmúlt években nőktől, illetve kisgyermekes anyáktól a foglalkoztatás területéről túlnyomó részben olyan panaszok érkeztek, amelyekben a kérelmezők sérelmezték, hogy munkaviszonyukat próbaidő alatt megszüntették gyermekük megbetegedése, terhességükről történő tudomásszerzés miatt. Hasonlóképp érte sérelem a bejelentőket azzal összefüggésben, hogy határozott idejű szerződésüket – bár azt évekig rendre meghosszabbították, azt követően, hogy terhességükről a munkáltató tudomást szerzett, nem hosszabbította meg. Érkeztek panaszok azzal kapcsolatban is, hogy a szülési szabadságon lévő nő vezetői megbízatását a munkáltató visszavonta, mondván, hogy ez alatt az időszak alatt tényleges munkavégzés nem történik. Ezeknek a panaszoknak az érintettjei kizárólag hatóságoknál, közigazgatási szerveknél jogviszonyban álló nők voltak. Több alkalommal vizsgált a hatóság olyan jellegű panaszokat, amikor a hasonló, vagy azonos munkát végző női munkavállaló munkabére kevesebb volt, mint férfi kollégájáé.
A hatóság 2012. február 1-jét megelőzően az Egyenlő Bánásmód Hatóság az egyenlő bánásmódról és az esélyegyenlőség előmozdításáról szóló 2003. évi CXXV. törvény (Ebktv.) 14. § (1) bekezdés a) pontja, 2012. február 1-jét követően pedig a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.) 169/B. § (2) bekezdés b) pontja alapján kérelemre vizsgálatot folytat annak megállapítása iránt, hogy az arra kötelezett munkáltatók elfogadtak-e esélyegyenlőségi tervet. A hatóság ennek keretében kizárólag azt vizsgálja, hogy az arra kötelezett munkáltatónál „fizikailag” létezik-e hatályos esélyegyenlőségi terv, tehát a beküldött esélyegyenlőségi tervek tartalmának vizsgálatára nem jogosult. Arra kizárólag abban az esetben van hatásköre, ha a kérelmező azt sérelmezi, hogy az esélyegyenlőségi terv valamely rendelkezése vele, mint védett tulajdonsággal rendelkezővel szemben nem került betartásra, és emiatt őt hátrány érte. Az elmúlt évben mindösszesen egy kérelem érkezett, amelyben az Ebtv. 63. § (4) bekezdésében foglaltak szerinti – „Az ötven főnél több személyt foglalkoztató költségvetési szervek és többségi állami tulajdonban álló jogi személyek kötelesek esélyegyenlőségi tervet elfogadni.”– vizsgálatot kértek, olyan panasz pedig nem érkezett, amikor magának az esélyegyenlőségi terv valamely rendelkezésének megsértését sérelmezte volna a kérelmező. A hatóság nem rendelkezik tapasztalattal arra vonatkozóan, hogy az arra kötelezett munkáltatók milyen százalékban rendelkeznek esélyegyenlőségi tervvel. A hatósághoz olyan panasz sem érkezett, amelyben a köztisztviselők jogállásáról szóló 1992. évi törvény 14/B. § (3) bekezdése szerinti kisgyermekes szülőket megillető részmunkaidős rendelkezésekben foglaltak be nem tartását sérelmezték.
A versenyszférából és a közszférából egyaránt érkeztek megkeresések a hatósághoz, amelyben a női munkavállaló sérelmezte, hogy nem ugyanabban vagy hasonló munkakörbe kívánta a munkáltató elhelyezni, mint amely munkakörben a gyermeke születését megelőzően dolgozott. Gyakori panasz, hogy a munkáltató vonakodik kifizetni a munkavállaló cafeteria juttatását a GYES, GYED, szülési szabadság stb. ideje alatt felhalmozódott szabadság idejére, vagy azt csökkentett mértékben kívánja kiadni a dolgozónak. Végül jellemző az a munkáltatói magatartás is, hogy igyekeznek meggyőzni a szülési szabadságról, vagy GYES-ről, GYED-ről visszatérő munkavállalókat arról, hogy közös megegyezéssel szüntessék meg a munka-, vagy egyéb jogviszonyt, arra hivatkozással, hogy az a munkakör, amelyben dolgozott időközben megszűnt.
A vizsgálatom során megkerestem több olyan munkaügyi központot, amelyek az ország különböző részein végzik tevékenységüket. A beérkező válaszokból megállapítható, hogy a nők illetve a kisgyermekes anyák visszatérése a munkaerőpiacra az ország minden területén komoly kihívás elé állítja az érintetteket. 
Minden válaszlevél tartalmazta, hogy gyermekgondozásból a munkába visszatérők kiemelt célcsoportot jelentenek a TÁMOP 1.1.2. programban, melynek keretében kifejezetten számukra szerveznek képzést, sőt ez idő alatt a gyermekek felügyeletéről is gondoskodnak. Az országos projekt célja, hogy a célcsoportjába tartozó személyeket a munkaerőpiacra segítse, komplex, személyre szabott, a helyi munkaerő-piaci lehetőségekhez és igényekhez igazodó szolgáltatásokkal és támogatásokkal. A projekt támogatási (bértámogatás, bérköltség támogatás, utazási költségtérítés, vállalkozóvá válás támogatása stb.) és szolgáltatási (munkatanácsadás, álláskeresési technikák, tréningek, mentori segítségnyújtás, stb.) programelemekkel segíti elő a bevont célcsoport foglalkoztathatóságát. Egyik fontos támogatási elem a munkaerő-piaci képzésekhez köthető, melynek keretében finanszírozható az álláskeresők képzési díja, keresetpótló juttatás, utazási költség, a szállás, gyermekfelügyelet költségei, stb. 
A program első szakasza 2011. december 31-ig tartott, folytatása pedig 2015. április 30-vel zárul. A projekt azokat az álláskeresőket kívánja támogatni, akik az alábbi célcsoportok valamelyikébe besorolhatók: 
-	a legfeljebb alapfokú iskolai végzettséggel rendelkezők 
-	a pályakezdők, illetve a 25 év alatti álláskeresők 
-	 a projektbe történő bevonás időpontjában az ötvenedik életévüket betöltött személyek, továbbá 
-	akik a projektbe való belépést megelőző 12 hónapon belül gyermekgondozási segélyben, gyermeknevelési támogatásban, terhességi-gyermekágyi segélyben, gyermekgondozási díjban vagy ápolási díjban részesültek 
-	foglalkoztatást helyettesítő támogatásra jogosultak 
-	tartós munkanélküliséggel veszélyeztetett álláskeresők 
A programban Borsod-Abaúj-Zemplén megyében már 149 fő került bevonásra, 48 fő kapcsolódott be a képzésbe, 101 fő pedig támogatott foglalkoztatás keretében elhelyezkedett. A program előző ütemében (2008-2011 között, mely regionális hatókörben működött) az érintett célcsoportból az észak-magyarországi régióból 356 fő került bevonásra, melyből 256 fő vett részt képzésen. A legnépszerűbb képzések a következők voltak: ECDL tanfolyam, óvodai dajka, nyelvi képzések, társadalombiztosítási ügyintéző, szociális gondozó és ápoló, eladó. Elhelyezkedést elősegítő támogatásban 233 fő részesült. (A GYED, GYES, ápolási díjban részesülők köréből a képzés akkor támogatható, ha időtartama nem haladja meg a heti húsz órát, és a gyermek betöltötte az egy éves – GYED esetén a másfél éves – kort.)
A TÁMOP 1.1.2. program keretén kívül szervezett képzésekbe is bekapcsolódhatnak a munkaerő-piacra visszatérni szándékozó szülők. Amennyiben a nyilvántartásban álláskeresőként szerepelnek, a képzésbe történő bekapcsolódásnak a fent említett korláton kívül további speciális feltétele nincs. A kisgyermekes anyák munkába állását mindenképpen nehezíti, hogy összességében kedvezőtlen munkavállalói jellemzőkkel bíró csoportba tartozónak minősülnek (p1. azért, mert kevésbé vehetők igénybe túlmunkára, vagy a gyerek(ek) betegségei miatt többet hiányoznak). Ezt a globális hátrányt ellensúlyozhatja az illető kedvező megítélése, amire azonban csak ott számíthat igazán, ahol ismerik, azaz a korábbi munkahelyén.
A Baranya Megyei Munkaügyi Központ igazgatója jelezte, hogy a jogszabály időközbeni megváltozása azonban megnehezítette a kisgyermekesek helyzetét. A megváltozott munkaképességű személyek ellátásairól és egyes törvények módosításáról szóló 2011. évi CXCI. törvény értelmében az aktív munkahelyteremtő tevékenység és álláskeresőként való nyilvántartás szünetel, ha az álláskereső terhességi-gyermekágyi segélyre, gyermekgondozási díjra vagy gyermekgondozási segélyre való jogosultságának megállapítását bejelenti. Tekintettel arra, hogy az érintett kisgyermekes szülők álláskeresőként való nyilvántartását szüneteltetni kell, számukra ellátást, támogatást nem tud nyújtani a munkaügyi központ, így programba illetve képzésbe sem lehet bevonni őket.
Az igazgató szerint a legnagyobb gondot a kisgyermekek napközbeni elhelyezése jelenti azon szülők számára, akik ismét munkába kívánnak állni. Fokozottan jelentkezik ez a probléma a kistelepüléseken élőknél, ahol egyáltalán nincs bölcsőde, óvoda, illetve további problémát jelent, hogy az államilag finanszírozott bölcsődei férőhelyek száma a nagyobb településeken is rendkívül alacsony. Tovább rontott a helyzeten, hogy az idei évtől a fenntartó önkormányzatok a bölcsődékben az étkezésért fizetendő díjon felül gondozási díjat állapíthatnak meg, és sok család így már nem tudja vállalni a kisgyermek elhelyezésével járó kiadásokat. Korábban a dolgozni vágyó kisgyermekes anyáknak lehetőségük volt arra, hogy három év alatti gyermekük után a GYES-t nyolcórás munka mellett is igényelhessék, ez a lehetőség azonban megszűnt.
A munkaügyi központ igazgatója szerint mind a versenyszférában, mind a közszférában rendkívül alacsony a részmunkaidős álláslehetőségek száma. A munkáltatók számára az egyéb költségek nem teszik vonzóvá ezt a foglalkoztatási formát. A Baranya megyei bérszínvonal mellett ráadásul a munkavállalóknak sem jelent ez valódi megoldást különösen a gyermekelhelyezés költségei mellett. A távmunkában történő foglalkoztatás sem jellemző. A megye hátrányos helyzetű kistelepülésein (pl. az Ormánságban) a szélessávú internet kapcsolat hiánya is nehezíti ezt.
Az igazgató véleménye szerint az elmúlt időszak jogszabályváltozásai inkább rontották a kisgyermekesek elhelyezkedési esélyeit. Meglátása szerint a bölcsődei, óvodai férőhelyek számának jelentős növelésével, a térítési, gondozási díjak megszüntetésével, csökkentésével, továbbá utazási költségtérítéssel, a kisgyermekeseket foglalkoztató munkáltatóknak biztosított bértámogatással, bérköltség-támogatással lehetne hatékonyan segíteni a kisgyermekes anyák újbóli elhelyezkedését.
A Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Kormányhivatal Munkaügyi Központjának igazgatója szerint kisgyermekes szülők ismételt munkába állása a megye különösen nehéz munkaerő-piaci környezetében nagy kihívás valamennyi szereplő (munkavállaló, munkaadó, munkaügyi szervezet) számára. A munkahelyek száma az álláskeresők számának töredéke, ugyanakkor a nyilvántartott álláskeresők létszáma alapján számított munkanélküliségi arány a megyében 26,3%-os (az országos arány 14,6%). Több esetben előfordul, hogy a GYED-ről, GYES-ről visszatérni szándékozók azzal szembesülnek, hogy munkahelyük, vagy státuszuk megszűnt, összevonásra került, stb. Az ismételt munkavállalási szándékkal bíró nők másik nagy problémája lehet, hogy a gyermeknevelés időtartama alatt szakmai ismereteik elavultak, munkagyakorlatuk megkopott, a munkáltatók pedig hasonló végzettséggel találnak olyan álláskeresőket, akiknek munkába állítása során nem jelentkeznek ezek a hátrányok. A kisgyermekes anyák visszatérését nehezíti továbbá, hogy a bölcsődékben, óvodákban sokszor több éves várólisták vannak (főleg a nagyvárosokban), kistelepüléseken nincsenek ilyen intézmények, a külső segítség drága lenne, gyermeküket pedig más módon nem tudják elhelyezni. A munkáltatók részéről – ügyfelek visszajelzései szerint – a felvételi elbeszélgetés során gyakran tapasztalható olyan attitűd, melyből az a következtetés vonható le, hogy félnek a gyakori táppénzes állománytól, s inkább nem a célcsoport köréből választják ki munkatársaikat. A munkaügyi központ a Nemzeti Foglalkoztatási Szolgált részeként az álláskeresőkről munkaügyi nyilvántartást vezet. A korábban anyasági ellátásban részesülő kisgyermekes anyukák a megyében 2010-ben 1527-en, 2011-ben 1764-en kérték újonnan vagy ismételt nyilvántartásba vételüket a munkaügyi szervezetnél álláskeresési céllal. 
A versenyszféra, különösen a kis és közepes méretű vállalkozások többsége igen kiélezett helyzetben működik. A költségeket próbálják minimalizálni, a létszámot racionalizálni. Sok esetben csak feszített munkával, túlórában tudják az alkalmazottak ellátni feladataikat. Ennek megfelelően a vállalkozások többségének nincs ideje, energiája, fölös kapacitása – főként a túltelített szakmákban, munkakörökben – a visszatérő, kisgyermekes munkavállalók beilleszkedését segíteni, az ezzel járó esetleges többletkiadásokat sem tudják vállalni. A munkaadó azt értékeli, ha a munkavállaló megbízhatóan, pontosan, precízen, problémamentesen ellátja a feladatait. A munkaügyi központ igazgatója szerint a közszférára nem jellemző ilyen élesen ez a munkáltatói magatartás, a kisgyermekes anyák munkába állását, visszatérését csupán az a tény, hogy gyermekeket nevelnek, nem gátolja. Új munkavállaló kiválasztása esetén sokkal inkább a szakmai végzettség, gyakorlat és rátermettség az elsődleges szempont.
A hazai munkaerő-piacon (főleg a borsodi térségben) nem jellemző a részmunkaidőben, illetve a távmunkában történő foglalkoztatás. A kereseti lehetőségek tekintetében a mindenkori minimálbér irányadó, így a részmunkaidős foglalkoztatás sem a munkáltatónak, sem a munkavállalónak nem előnyös. A többműszakos munkarendben működő cégeknél különösen nehéz összehangolni a részmunkaidős foglalkoztatást. Munkakör megosztás esetén (ugyanazon feladat ellátására felvett több alkalmazott) történő foglalkoztatás többletmunkával, teherrel, illetve költséggel is jár, a munkáltatók ezért sem szeretik ezt a foglalkoztatási formát.
A munkavállalók esetében a legnagyobb probléma, hogy a kereseti lehetőségek a részmunkaidős foglalkoztatás esetében még alacsonyabbá válnak. A GYES melletti részmunkaidőben történő foglalkoztatás sem elterjedt a megyében, ahol nagyon sok álláskereső vár munkalehetőségre. 
Megfigyelhetően a munkáltatók elsősorban a rehabilitációs járadékosokat, valamint a rendszeres szociális járadékosokat alkalmazzák részmunkaidőben, melynek oka, hogy a rehabilitációs hozzájárulás mértékének jelentős emelését követően az érdeklődés a kisgyermekes szülőkről e célcsoport felé irányult. A távmunkát még olyan mértékben sem alkalmazzák, nem ismerik a munkáltatók és munkavállalók, mint a részmunkaidős foglalkoztatást, több helyen pedig a megfelelő infrastruktúra sem áll rendelkezésre. (Sokan nincsenek tisztában azzal, hogy e foglalkoztatás keretében infokommunikációs eszközök használatával szellemi munkát végeznek a dolgozók.) 
A Nemzeti Munkaügyi Hivatal a TÁMOP 1.3.1. projekt 1.3.2. „Az Állami Foglalkoztatási Szolgálat munkaerő-piaci közvetítő tevékenységének fejlesztése az atipikus formában szervezhető munkalehetőségek hatékony feltárása révén” elnevezésű alprojekt keretében kidolgozta a rugalmas foglalkoztatási formák jellemzőit, a széles körű elterjesztés módszereit, a munkáltatók felé történő kommunikálás formáit, és rámutatott a szükséges jogszabályi változásokra. 
A kisgyermekes anyák foglalkoztatására azokban az esetekben hajlanak a munkáltatók, ha valamilyen foglalkoztatási támogatásban részesülnek, ezzel csökkentve a munkáltatói terheket, valamint a táppénzen otthon maradó szülő kiesett munkáját. A már említett TAMOP 1.1.2. program keretében a munkaügyi szervezet – támogatásai révén – kedvezően befolyásolja a munkaadók foglalkoztatási hajlandóságát a célcsoport vonatkozásában, valamint ezt segíti elő a START kártyák rendszere is, mely adókedvezményt nyújt a munkáltatók számára. 
Az igazgató álláspontja szerint a megyében a legfontosabb az lenne, hogy minél több munkahely jöjjön létre. A munkalehetőségek betöltése érdekében a kisgyermekes anyák foglalkoztatása, foglalkoztathatósága érdekében fontos lenne: 
-	az atipikus foglalkoztatási formák széles körű elterjesztése (részmunkaidő, osztott munkaidő, távmunka, bedolgozói jogviszony, stb.), 
-	a munkáltatóknál a rugalmas munkaidő bevezetése, esetleg gyermekfelügyelet, családi napközik támogatása, 
-	családbarát munkahelyek kialakítása (a kis- és középvállalkozások, valamint a multinacionális cégek körében már lehet találkozni példamutató kezdeményezésekkel),
-	 munkaidő kedvező meghatározása, illetve rugalmas munkaidő, gyermekfelügyelet szervezése, 
-	munkaerő-piaci igényekre alapozott, nőknek szóló képzések szervezése, a visszatérő anyák számára ismeret-felújító, vagy versenyképes szakmához segítő tanfolyamok indítása, (Ez történhetne p1. e-learning formában, mely korszerű, a mai igényeknek megfelelő tudásanyag elsajátítását szolgálhatná akár otthonról is.) 
-	A keresett szakmával rendelkezők elhelyezkedését reintegrációs, vagy álláskeresési technikák tréningek alkalmazásával kellene elősegíteni.

A Győr-Moson-Sopron Megyei Kormányhivatal Munkaügyi Központ igazgatójának szintén az a véleménye, hogy a kisgyermekes anyáknak számos nehézséggel kell megküzdeniük a munkába való visszatérés során. A nehézségek hátterében egyrészt a gyermekek ellátását célzó intézményrendszer hiányosságai, másrészt a kedvezőtlen munkaerő-piaci helyzetük áll. A munkaerőpiactól távol töltött idő miatt ugyanazokkal a hátrányokkal kell szembesülniük, mint a tartós munkanélkülieknek. A gyermekek ellátását szolgáló intézményrendszerben számos hiányosság tapasztalható, hiszen a bölcsődék, óvodák nyitva tartása gyakran csak részben illeszkedik a munkába állni szándékozó nők munkarendjéhez. Ez kiemelten érvényes a több műszakos munkarendben dolgozókra. Az álláskeresők körében a nők aránya átlagban az ötven százalékot meghaladja, ez térség munkaerő-piaci körülményeiből adódik. A megye gazdaságában a gépipar dominál, ami elsősorban a férfi munkaerő pozícióját erősíti. Az anyasági ellátásból visszatérő álláskeresők aránya alacsony, legtöbben a GYES letelte után szeretnének a munkaerő-piacra visszakerülni.
Az igazgató kiemelte a Start bónusz kártya adta lehetőséget. A kártya kiváltására jogosult a 3 hónapig álláskeresőként folyamatosan nyilvántartott személy, vagy az a személy, aki GYES, GYED, GYET, valamint az ápolási díj folyósításának megszűnését követő egy éven (365 napon) belül kíván foglalkoztatásra irányuló jogviszonyt létesíteni, vagy aki a gyermek egyéves korának betöltését követően, e gyermek után igénybe vett GYES folyósítása mellett kíván munkát vállalni, feltéve, hogy foglalkoztatásra irányuló jogviszonyban nem áll. Így a munkáltató egy évig mentesül a szociális hozzájárulási adó megfizetése alól.
Az igazgató tájékoztatása szerint, az érintettek interjúi alapján az tapasztalható, hogy a közszféra hozzáállása az adott célcsoportra nézve kedvezőbb, illetve a visszatérést is nagyobb mértékben segítik. A versenyszféra teljesítményorientált beállítottsága kevesebb teret biztosít a munkába való visszailleszkedés kiegyensúlyozott folyamatára, igyekszik azt felgyorsítani, illetve az esetlegesen felmerülő problémákat kevésbé toleránsan kezeli. A munkába állni szándékozó nők, illetve gyermekeik érdekeit leginkább szolgáló atipikus foglalkoztatási formák kevésbé elterjedtek, munkáltatói igény erre általában az egyébként is részmunkaidőben betöltendő munkakörök esetén keletkezik. A rendelkezésre álló üres álláshelyek között a részmunkaidős álláslehetőség általában 10-15% között mozog. A részmunkaidős álláslehetőségek egy része egyszerű, szakképzettséget nem igénylő munkakörre irányul. Jellemző még a kereskedelem, a vendéglátás, idegenforgalom területén a részmunkaidős foglalkoztatás. Ezen ágazatokban a hétvégi illetve ünnepek alatti munkavégzés miatt a kisgyermekes anyák elhelyezkedése nehézségekbe ütközik. Sok esetben azonban tapasztalható, hogy a részmunkaidős foglalkoztatás tulajdonképpen egy „technikai megoldás” annak érdekében, hogy a foglalkoztatók alacsonyabb bérrel tudják bejelenteni a munkavállalóit, így kisebb a bérhez kapcsolódó adó és járulékfizetési kötelezettség is. Nem nyilvánvaló ugyan, hogy a munkáltatók elzárkóznának a kisgyermekesek foglalkoztatásától, azonban kifejezetten ennek a célcsoportnak a foglalkoztatására nem merült fel kereslet. 
A munkaügyi központ igazgatójának véleménye szerint a jelenlegi képzési, támogatási formák mellett új, az atipikus foglalkoztatás terjedését elősegítő támogatások megjelenése lehetne célravezető helyzetük, elhelyezkedési esélyeik jobbá tételére. A gyerekek gondozását, nevelését szolgáló intézmények átalakítása is szükséges, különösen nyitva tartásuk meghosszabbítása, rugalmasabbá tétele, jól működő bölcsőde, óvoda hálózat kialakítása. Az intézmények korlátozott befogadó képessége miatt indokolt magánóvodák-, bölcsődék nagyobb számú létesítése, illetve – a szülők anyagi lehetőségeinek korlátozottságából adódóan – ezek állami támogatása. 

A Főváros Kormányhivatal Munkaügyi Központ igazgatójától a megkeresésemre ezidáig nem kaptam választ.
A vizsgálatom során megkerestem két megyei jogú város jegyzőjét, hogy olyan szervektől is tájékoztatást kérjek, amelyek önkormányzati intézményeket tartanak fenn, és jelentős számú közalkalmazottat foglalkoztatnak. A közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992. évi XXXIII. törvény 23/B §-a szerint ugyanis a munkáltató – a közalkalmazott írásbeli kérelmére – gyermeke három éves koráig köteles részmunkaidős foglalkoztatást biztosítani számára. 
Debrecen Megyei Jogú Város jegyzője válaszlevelében az alábbi tájékoztatást adta: Az önkormányzati fenntartású intézményekben, részmunkaidőben történő foglalkoztatás azon pedagógusi státuszokban jellemző, amelyekben a tantárgyfelosztás nem teszi lehetővé a kötelező óraszám biztosítását. Személyes körülményeikre tekintettel a dolgozók írásban kérhetik a részmunkaidős foglalkoztatást, amelyet az intézményvezető engedélyez. Az önkormányzati fenntartású intézményekben, a részmunkaidőben dolgozó kisgyermekes szülők száma 42 fő. A Hivatal esélyegyenlőségi terve rendelkezéseket tartalmaz a családos munkavállalókra vonatkozóan, például az éves szabadságolási ütemterv jóváhagyásánál a lehetőség szerint figyelembe veszi a bölcsődei, óvodai, és az iskolai szüneteket, illetve a GYED-ről, GYES-ről visszatérő kollégák beilleszkedését elősegíti. A Hivatal és az önkormányzati fenntartású intézmények is támogatják a gyermekgondozás miatti távollét idején is a szakvizsgák megszerzését, továbbképzésekbe való bekapcsolódásukat. Visszatéréskor műszakcserékkel, szükség esetén rugalmas munkakezdéssel segítik elő a munkavállalók munkába állását. 
Az igazgatási feladatok távmunka keretében történő ellátására nincs lehetőség, tekintettel arra, hogy a feladatok jellege folyamatos, személyes kapcsolattartást igényel mind az ügyfelekkel mind a kollégákkal. Az önkormányzati költségvetés szűkössége sem teszi lehető a távmunka végzéséhez szükséges rendszer kialakítását. Az önkormányzati fenntartású intézményekben szintén nem biztosítható a távmunka-végzés lehetősége, mivel azok oktatási, nevelési intézmények, illetve személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmények, amelyekben a személyes, közvetlen kapcsolat elengedhetetlen része a feladatok elvégzésének.
Kaposvár Megyei Jogú Város jegyzője válaszlevelében tájékoztatott, hogy az önkormányzat távmunka végzés keretében nem foglalkoztat munkavállalót. Részmunkaidős foglalkoztatás lehetőségét a tartósan távollevő munkatársak helyettesítése és ismételt munkába állása, illetve csökkent munkaképességű dolgozók alkalmazása esetén biztosítják, továbbá ha az ellátandó feladat megkívánja. Jelenleg 13 kisgyermekes szülő dolgozik részmunkaidőben az önkormányzatnál. A jegyző tájékoztatott arról, hogy az önkormányzat esélyegyenlőségi terve nem tartalmaz rendelkezéseket a kisgyermekes munkavállalókra, azonban az esélyegyenlőségi terv felülvizsgálata folyamatban van. Az önkormányzat a kisgyermekes anyák munkába állását, illetve munkavégzését az alábbi intézkedésekkel próbálja megkönnyíteni: 
-	A tartósan távollévő kisgyermekesek álláshelyeit a lehetőségeikhez mérten fenntartják.
-	Helyettesítésre, többlet feladat ellátására csak rendkívül indokolt esetben kötelezik a kisgyermekes szülőket.
-	Oktatási intézményekben kisgyermekes pedagógust első tanítási órára nem osztanak be.
-	Segítséget nyújtanak a szakmai beilleszkedésükhöz, amikor újra munkába állnak.
A jegyző megítélése szerint a kisgyermekes szülők munkahelyteremtését elő lehetne segíteni a bölcsődei férőhelyek számának növelésével, a 4-6 órás foglalkoztatás jogszabályban történő további szorgalmazásával, illetve a kisgyermekes szülőket foglalkoztató munkáltatók kedvezményben részesítésével, valamint ha a bölcsődei és óvodai nyitva tartás jobban igazodna a kisgyermekes szülők munkaidejéhez.
Annak megállapítására, hogy a távmunka lehetőségével, azon belül a kisgyermekes anyák távmunkában történő foglalkoztatásával a munkáltatók milyen gyakorisággal élnek, megkerestem a Magyar Távmunka Szövetséget. A Szövetség válaszlevelében arról tájékoztatott, hogy az általunk vizsgált témában részletes, reprezentatív felmérésekkel, kutatásokkal nem rendelkezik. Jelenleg a kisgyermekes anyák távmunkában történő foglalkoztatására vonatkozólag csak informális, személyes- szakmai tapasztalataik állnak rendelkezésükre.
A versenyszférában már léteznek olyan családbarát vállalatok, ahol mára a humánstratégia része a kisgyermekes anyukák visszaintegrálása. Az ilyen munkahelyeken igyekeznek megkönnyíteni a kisgyermekes szülő átmeneti időszakát akár részmunkaidős foglalkoztatással, vagy kezdeti, részleges távmunka lehetősséggel. Ez azonban inkább a nagyvállalatokra igaz, mivel a munkahelyen belül működtetett bölcsőde vagy óvoda nagy beruházással jár, valamint szigorú előírásoknak és jogi szabályozásnak kell megfelelniük, amelybe a szakképzett, gyermekekhez értő alkalmazottak is beletartoznak.
Egy internetes felmérés szerint jó néhány cégvezető attól tart, hogy az édesanyák röviddel a munkába állást követően újra szülési szabadságra mennek. Többek szerint a munkaerőpiacra három év távollét után visszatérő anyák ismeretei nem naprakészek. 
Ezek alapján elmondható, hogy nem kedvező a kisgyermekes anyukák gyors visszaintegrálódása a munka világába, és egyelőre még mindig kevés a rugalmas (részmunkaidő, távmunka) álláslehetőségek száma, mindazok ellenére, hogy a munkáltatók meghatározott feltételekkel 2011. január 1-je óta részmunkaidős foglalkoztatási kedvezményt vehetnek igénybe, valamint távmunka-végzéssel akár 20-30%-os költséghatékonyságot is el tudnának érni, pl. üzemeltetési költségekben. 
A távmunkában történő foglalkoztatottságra vonatkozó statisztikai adatokat illetően a Szövetség elsősorban a Központi Statisztikai Hivatal munkaerő-piaci felmérésére támaszkodik. Rendszeres, reprezentatív, éves szintű távmunka adatok azonban nem jelennek meg. A KSH Gazdaság és Társadalom 2009/11 című jelentéséből a következő adatok derülnek ki: „A KSH munkaerő-felmérése alapján képet kaphatunk a távmunka munkaerő-piaci súlyáról is. Eszerint 2008-ban a rendszeresen távmunkában foglalkoztatottak aránya 1% volt, és további 1% alkalmanként végzett távmunkát. Ennél tágabb kategória az ún. otthon végzett (fő)munka (aránya 2,5%), amely nem feltételez internetkapcsolatot, és amelybe beletartoznak azok az önfoglalkoztatók is, akik részben vagy egészben otthon végzik a munkájukat. Mind a részmunkaidős állást, mind az otthoni munkát elsősorban a 25-29 éves nők részesítik nagyobb arányban (2006. évi munkaerő-felmérés) előnyben, ami abból adódik, hogy ezek a foglalkoztatási formák megkönnyítik a gyermeknevelés melletti munkavégzést.” Ugyancsak a Központi Statisztikai Hivatal egyik statisztikai táblázatából az olvasható ki, hogy a rendszeresen távmunkát végzők száma, míg 2003-ban 24.577 fő volt a 3.921.807 foglalkoztatott közül, 2010-ben 44.411 volta 3.781.237 foglalkoztatottból hazánkban. 2011. I. negyedévében a 15-74 év közötti foglalkoztatottak közül rendszeresen 40,5 ezren (23.300 férfi és 17.300 nő), míg alkalmanként 53,6 ezren (33.500 férfi és 20.100 nő) végeztek távmunkát, amely a foglalkoztatottak számát tekintve 2,6 százalékos arányt jelent. A Nemzeti Foglalkoztatási Szolgálat 2011. II. negyedéve során elkészített negyedéves munkaerő-gazdálkodási felmérésben 6.890 gazdálkodó szervezet válaszait értékelték. A megkérdezett szervezetek száma közel 9 ezer volt. A számok vetületében pedig a legkisebb mértékben igénybe vett atipikus foglalkoztatási formának a távmunka nevezhető, ebben a formában alkalmazottak aránya az 1,0%-ot sem érte el. 
A Szövetség véleménye szerint a távmunkára vonatkozó számszerűsíthető mérés nem egyszerű, mert sok cégnél van ugyan lehetőség arra, hogy hetente akár több napot is otthonról dolgozzon a munkavállaló, de ha megkérdezik, akkor kevesen válaszolnak igennel, mert még nem módosították a munkaszerződéseket távmunkássá. Továbbá az is kérdéses, hogy a külsős, akár egyéni vagy társas vállalkozóként bedolgozó kollégákat vagy azokat a munkavállalókat, akik csak havonta néhány alkalommal távmunkáznak, ki és hol veszi figyelembe. Volt példa arra, hogy 2-4%-os eredménnyel és 18-20%-os aránnyal is találkozott a Szövetség. Nagyon fontos, hogy milyen kérdések szerepelnek a felmérésekben. Egy 2002-es EU-felmérésben 4%-os eredmény van, 2010-ben pedig csupán 1%, vagyis biztos, hogy a mérések más szempontok alapján történtek. A valós számok alapján a cégeknél mérve hozzávetőleg 16-20% közötti a távmunka aránya. Nyilván ez is másfajta mérési eredmény. 
A Szövetség tapasztalatai szerint egy vállalat a szervezetén belül fokozatosan helyezi ki az egyes munkafeladatokat és ezzel a saját dolgozóját távmunka végzésre, ezt tartják megbízhatóbb és optimálisabb formának, a meglévő kölcsönös ismeret és bizalom miatt. Ezért a távmunkának az a legjellemzőbb előfordulása, hogy a munkavállaló részlegesen, előre meghatározott rendszerességgel heti 1-2 napot végezheti munkáját távolról, például otthoni távmunkában. Inkább az állapotos, szülés előtt álló munkavállalók esetében gyakrabban fordulhat elő, mivel a munkáltató itt még számít rá, a még folyamatban lévő munkafeladatait végzi, vagy azokat lezárja, átadja szülés előtt. Szülés után a kisgyermekes anyuka hosszabb időre távol marad a munkahelyétől, a munkáltató a munkakört az átmeneti időre betölti. A rövidebb vagy hosszabb eltelt idő függvényében a visszatérés nehezebb még a rugalmas foglalkoztatási formák lehetőségével is. 
A Szövetség jelezte, hogy létre kíván hozni egy munkacsoportot, amelynek célja, hogy a tagsági körében, valamint az ismereteik alapján távmunkásokat foglalkoztatók, illetve foglalkoztatni kívánók körében (közel 200-500 vállalat) nem reprezentatív szintű felmérést végezzen. A felmérési eredmények alapján egy szakmai fórum kezdeményezését is tervezik, hogy olyan konkrét gyakorlati tapasztalatokat is gyűjtsenek, amelynek eredményeképpen olyan kérdésekre kaphatunk választ, mint például, hogy hogyan lehetne elősegíteni a kisgyermekes anyák (szülők) elhelyezkedését. 

A vizsgálat megállapításai
A hatáskör tekintetében
A feladat- és hatáskörömet, valamint az ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságaimat az Ajbt. határozza meg. Az Ajbt. 18. § (4) bekezdése szerint az alapvető jogok biztosa a hatóságok tevékenysége során felmerült, az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében hivatalból eljárást folytathat. A hivatalból indított eljárás természetes személyek pontosan meg nem határozható, nagyobb csoportját érintő visszásság kivizsgálására vagy egy alapvető jog érvényesülésének átfogó vizsgálatára irányulhat. A vizsgálat során megkeresett szervek közül az Egyenlő Bánásmód Hatóság – az egyenlő bánásmódról és az esélyegyenlőség előmozdításáról 2003. évi CXXV. törvény 33. § (2) bekezdése szerint – autonóm államigazgatási szerv. A munkaügyi központok a Nemzeti Munkaügyi Hivatalról és a szakmai irányítása alá tartozó szakigazgatási szervek feladat és hatásköréről szóló 323/2011. (XII. 28.) Korm. rendelet 2. § (3) bekezdése szerint, a fővárosi és megyei kormányhivatal munkaügyi feladatokat ellátó szakigazgatási szerveként működnek. A kormányhivatalok pedig a központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 1. § (2) bekezdés g) pontja értelmében központi államigazgatási szervnek minősülnek. Ugyanezen törvény 1. § (2) bekezdés d) pontja szerint központi államigazgatási szervnek minősül a Nemzeti Erőforrás Minisztériuma is. Az Ajbt. 18. § (1) bekezdésének rendelkezése alapján a megkeresett szervek tevékenységének vizsgálatára kiterjed a vizsgálati hatásköröm. 
A Magyar Távmunka Szövetségtől az Ajbt. 26. § (1) bekezdése alapján – mely szerint az alapvető jogok biztosa vizsgálatainak lefolytatása érdekében a hatóságnak nem minősülő szervezet vagy személy is együttműködésre köteles – kértem tájékoztatást.

Az ügy érdeme tekintetében
Az Alkotmány korábbi rendelkezéseit értelmező, közel két évtizedes alkotmánybírósági gyakorlatban a munkához való jog alkotmányos alapjogként a munka és a foglalkozás szabad megválasztásához való jogot jelentette. Erre figyelemmel számos ombudsmani jelentés, valamint az éves beszámolók is rögzítették a foglalkoztatáshoz való jog jellegadó sajátosságait.
A második generációs szociális jogok közé sorolható foglalkoztatáshoz való jog két elemből áll, az egyik a „jog” a munkához, a munkavégzéshez, amely a munkahelyteremtést és ezek megőrzését, a munkanélküliség kezelését szolgáló állami foglalkoztatáspolitikát foglal magában, a másik pedig a foglalkozás megválasztásának szabadsága (alanyi jellegű jog). Az Alkotmánybíróság szerint a korlátozás más-más mérce alapján ítélendő meg aszerint, hogy a foglalkozás gyakorlását vagy annak szabad megválasztását korlátozza-e az állam, s az utóbbin belül is különbözik a megítélés az adott foglalkozásba kerülés szubjektív, illetve objektív korlátokhoz kötésének megfelelően. A munkához való jogot az veszélyezteti a legsúlyosabban, ha az ember az adott tevékenységtől el van zárva, azt nem választhatja. 
Bár a 2012. január 1-jétől hatályos Alaptörvény számos alkotmányi elemet átvesz, érintetlenül hagy, a szociális jogokkal, ezen belül a foglalkoztatáshoz való joggal összefüggésben több figyelemreméltó változtatást hajt végre, ezek jelentősége azonban eltérő lehet.
Az Alaptörvény XII. cikk (1) bekezdése – Mindenkinek joga van a munka és a foglalkozás szabad megválasztásához, valamint a vállalkozáshoz – lényegében, kisebb módosítással átemelte az Alkotmány 70/B. § (1) bekezdését – A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a munkához, a munka és a foglalkozás szabad megválasztásához – azonban nem tartalmazza annak első fordulatát, vagyis, hogy Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a munkához. 
Mindez ugyanakkor nem feltételez tartalmi változást, mivel az Alkotmánybíróság gyakorlatában a munkához való jog alkotmányos alapjogként a munka és a foglalkozás szabad megválasztásához való jogot jelenti. Az Alaptörvény XII. Cikk (1) bekezdésének második mondata ugyanakkor – Képességeinek és lehetőségeinek megfelelő munkavégzéssel mindenki köteles hozzájárulni a közösség gyarapodásához. – már egy teljesen új elemet és megközelítést foglal magában: jelentheti egyrészt a munkavégzési kötelezettség előírását a közösség gyarapítása érdekében a képességek és lehetőségek függvényében, másrészt a munkavégzéshez kapcsolódó arányos közteherviselés előírását egyaránt. Természetesen azt is hozzá kell tenni, hogy ezen a területen (is) az alkotmányos mérce, szemlélet (esetleges) változása komplex csak más alaptörvényi szakasz (pl. emberi méltósághoz való jog, szociális biztonsághoz való jog) értelmezésével együttesen vázolható fel. A kötelező és irányadó majdani alkotmánybírósági határozatok megszületéséig ugyanakkor az európai sztenderdek (különösen a közösségi alapjogi normák) mellett – kizáró rendelkezés hiányában – az ombudsman számára továbbra is használhatóak a korábbi alkotmánybírósági gyakorlat megállapításai.
Másik fontos változás, hogy az Alaptörvény nem tartalmazza az „egyenlő munkáért egyenlő bért” elvét sem {Alkotmány 70/B. § (2) }. Az Alkotmánybíróság értelmezésében azonban az Alkotmány 70/B. § (2) bekezdése az általános diszkriminációtilalmat megfogalmazó rendelkezésnek (70/A. §) a munka világára való konkretizálása, így ez elvben nem okoz értelmezési problémát.
Az Alaptörvény XV. cikkének (2) bekezdése tartalmazza a diszkrimináció tilalmát, mely szerint Magyarország az alapvető jogokat mindenkinek bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, fogyatékosság, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül biztosítja. Az Alaptörvény XV. Cikk (4) bekezdése továbbá előírja, hogy Magyarország az esélyegyenlőség megvalósulását külön intézkedésekkel segíti, a XV. cikk (5) bekezdése emellett külön is kiemeli, hogy Magyarország külön intézkedésekkel védi a gyermekeket, a nőket, az időseket és a fogyatékkal élőket.
A két évtizedes, töretlen, az Alaptörvény fenti rendelkezése alapján továbbra is irányadónak tekinthető alkotmánybírósági gyakorlat rögzíti, hogy a hátrányos megkülönböztetés tilalma arra vonatkozik, hogy a jognak mindenkit egyenlőként, egyenlő méltóságú személyként kell kezelnie, az egyéni szempontok azonos mértékű figyelembevételével kell a jogosultságok és kedvezmények elosztásának szempontjait meghatározni. A megkülönböztetés alkotmányossága tekintetében az Alkotmánybíróság két mércét alkalmazott. Az alkotmányos alapjogok tekintetében megvalósuló egyenlőtlen bánásmód esetén annak alkotmányossága az alapvető jogok korlátozására irányadó szükségességi-arányossági teszt alapján ítélhető meg. Bár az Alkotmány – ahogyan az Alaptörvény is – szövegszerűen csak az alapvető jogok tekintetében tiltotta a hátrányos megkülönböztetést, az Alkotmánybíróság szerint e tilalom, ha a megkülönböztetés sérti az emberi méltósághoz való alapvető jogot, kiterjed az egész jogrendszerre.
A hatóságok munkájának áttekintése után a hatályos jogszabályok áttanulmányozása alapján megállapítottam, hogy számos olyan rendelkezés van, amely a kisgyermekes szülőkre vonatkozóan tartalmaz rendelkezést. 
A családok védelméről szóló 2011. évi CCXI. törvény 15. § (1) bekezdése szerint a kiskorú gyermeket nevelő szülőt a foglalkoztatása során a külön törvényben foglaltak szerint kiemelt munkajogi védelem, illetve a szülői szerep és a munkavégzés összehangolását, valamint a családi élet védelmét biztosító kedvezmények illetik meg. Az állam a család és a munkavállalás összeegyeztethetőségének érdekében ösztönzi a részmunkaidőben történő, illetve az egyéb atipikus foglalkoztatási formákban való munkavégzést. A legalább három kiskorú gyermeket nevelő, a kiskorú gyermeket egyedül nevelő, illetve a tartósan beteg vagy súlyosan fogyatékos gyermeket nevelő szülőt foglalkoztatása során az ezen körülményeket figyelembe vevő további, külön törvény szerinti kedvezmények illetik meg. A várandós anyát, illetve a kiskorú gyermeket nevelő szülőt külön törvény szerinti kedvezmények illetik meg a foglalkoztatásra irányuló szerződés munkavégzés helyének megváltozása miatti módosítása, a rendkívüli, illetve az éjszakai munkavégzésre való igénybe vehetőség, a más helységben végzendő munkára kötelezés, továbbá a várandóssággal összefüggő orvosi vizsgálat munkaidő-kedvezménye esetén. A várandós, illetve egy évesnél fiatalabb gyermeket nevelő nőt csak az egészségi állapotának megfelelő olyan munkakörben lehet foglalkoztatni, amelyhez hozzájárult, és amelyben alapbére nem kevesebb, mint a megelőző munkakörében. A megfelelő munkakör felajánlása vagy kialakítása a foglalkoztató feladata. Amennyiben a foglalkoztató nem tud ilyet biztosítani, a nőt a munkavégzés alól fel kell menteni, és részére külön törvényben foglaltak szerint alapbért kell folyósítani. A szülő külön törvény szerinti felmondási védelem alatt áll, ha háromévesnél fiatalabb gyermeket nevel, beteg gyermekét ápolja,várandós, szülési szabadságon vagy a gyermek otthoni gondozása céljából igénybe vett fizetés nélküli szabadságon van, illetve emberi reprodukciós eljárással összefüggő kezelésben vagy gyermek örökbefogadására irányuló eljárásban vesz részt. A gyermek gondozása céljából igénybe vett ellátásból a foglalkoztatásba visszatérő szülőt kérésére – legalább a gyermek harmadik életévének betöltéséig – külön törvény szerinti részmunkaidőben kell foglalkoztatni.
Az Mt. 138. § (1) bekezdése szerint az anya egybefüggő huszonnégy hét szülési szabadságra jogosult. A szülési szabadság annak a nőnek is jár, aki a gyermeket örökbefogadási szándékkal nevelésbe vette. A szülési szabadságot – eltérő megállapodás hiányában – úgy kell kiadni, hogy legfeljebb négy hét a szülés várható időpontja elé essen. A szülési szabadság tartamát – a kifejezetten munkavégzéshez kapcsolódó jogosultságot kivéve – munkában töltött időnek kell tekinteni. Ha a gyermeket a koraszülöttek ápolására fenntartott intézetben gondozzák, a szülési szabadság igénybe nem vett részét – a szülést követő egy év elteltéig – a gyermeknek az intézetből történt elbocsátása után is igénybe lehet venni. A munkavállalót fizetés nélküli szabadság illeti meg a gyermek harmadik életéve betöltéséig, a gyermek otthoni gondozása céljából; a gyermek tízedik életéve betöltéséig a gyermekgondozási segély folyósításának időtartama alatt, feltéve, hogy a munkavállaló a gyermeket otthonában gondozza; a gyermek tizenkettedik életéve betöltéséig a gyermek betegsége esetén, az otthoni ápolás érdekében. A nőnek a szoptatás első hat hónapjában naponta kétszer egy óra ezt követően a kilencedik hónap végéig egy óra munkaidő-kedvezmény jár. Ikrek esetében a munkaidő-kedvezmény az ikrek számának megfelelő mértékben jár. 
Az Mt. 90. § (1) bekezdése e) pontja szerint gyermek ápolása, illetve gondozása céljára kapott fizetés nélküli szabadságnak illetve – a fizetés nélküli szabadság igénybevétele nélkül is – a gyermek hároméves koráig terjedően felmentési védelem illeti meg a munkavállalót. 
A munkavállalónak a tizenhat évesnél fiatalabb egy gyermeke után kettő, két gyermeke után négy, kettőnél több gyermeke után összesen hét munkanap pótszabadság jár. A pótszabadság szempontjából a gyermeket először a születésének évében, utoljára pedig abban az évben kell figyelembe venni, amelyben a tizenhatodik életévét betölti.
Az Mt. 138/A. § (1) bekezdése szerint gyermeke születése esetén öt munkanap munkaidő-kedvezmény illeti meg az apát, melyet legkésőbb a születést követő második hónap végéig kérésének megfelelő időpontban köteles a munkáltató kiadni. A munkaidő-kedvezmény tartamára távolléti díj jár.
A 2012. március 1. napjától hatályos Kt. 50. § (5) bekezdés szerint a kisgyermekes kormánytisztviselő kérelmére a munkáltató köteles heti 20 órás részmunkaidőt biztosítani a kérelem szerinti időpontig, de legfeljebb a gyermek hároméves koráig. Ezt követően a kormánytisztviselő munkaidejét a kérelem benyújtása előtti mérték szerint kell megállapítani.
A családok védelméről szóló 1998. évi LXXXIV. törvény 20/A. § (1) bekezdése nagyszülő is jogosult a gyermekgondozási segélyre, ha a gyermek az első életévét betöltötte, továbbá gondozása, nevelése a szülő háztartásában történik, valamint szülei írásban nyilatkoznak arról, hogy a gyermekgondozási segélyről lemondanak és egyetértenek a gyermekgondozási segélynek nagyszülő részéről történő igénylésével. Nem jár gyermekgondozási segély a nagyszülőnek a gyermeket napközbeni ellátást biztosító intézményben helyezik el.
A gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény (továbbiakban: Gyvt.) 41. § (1) bekezdése értelmében a gyermekek napközbeni ellátásaként a családban élő gyermekek életkorának megfelelő nappali felügyeletét, gondozását, nevelését, foglalkoztatását és étkeztetését kell megszervezni azon gyermekek számára, akiknek szülei, nevelői, gondozói munkavégzésük, munkaerőpiaci részvételt elősegítő programban, képzésben való részvételük, betegségük vagy egyéb ok miatt napközbeni ellátásukról nem tudnak gondoskodni. A napközbeni ellátás keretében biztosított szolgáltatások időtartama lehetőleg a szülő munkarendjéhez igazodik.
A bölcsőde a családban nevelkedő 3 éven aluli gyermekek napközbeni ellátását, szakszerű gondozását és nevelését biztosító intézmény. A gyermek három éves koráról a tankötelezettség kezdetéig nevelő intézmény az óvoda. Az óvodai foglalkozáson történő részvétel a közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény 24. § (3) bekezdése szerint csak a gyermek 5 éves korától kötelező. 
A Gyvt. 151. § (4) bekezdése szerint a gyermek után gyermekétkeztetésre vonatkozó személyi térítési díjat kell fizetni. A Gyvt. 2012. január 1. napjától hatályos 148. §-a szerint azonban a bölcsődei ellátás esetében az intézményvezető a bölcsődei ellátás keretében biztosított gyermekétkeztetésre vonatkozó személyi térítési díjat megállapítása mellett, – a fenntartó döntésétől függően – a bölcsődei ellátás keretében nyújtott gondozásra is megállapíthat személyi térítési díjat.
A foglalkoztatás elősegítéséről és a munkanélküliek ellátásáról szóló 1991. évi IV. törvény 54. § (14a) bekezdés 2012. január 1. napjától hatályos d.) pontja szerint az álláskereső aktív munkahelykereső tevékenysége és álláskeresőként való nyilvántartása szünetel, ha az álláskereső terhességi-gyermekágyi segélyre, gyermekgondozási díjra vagy gyermekgondozási segélyre való jogosultságának megállapítását jelenti be, terhességi-gyermekágyi segély és gyermekgondozási díj esetén a jogosultság megállapítását követő naptól, gyermekgondozási segély esetén a jogosultság megállapításának napjától. Ezen rendelkezés szerint tehát azok a szülők, akik kisgyermekükkel otthon vannak, a munkaügyi központok nyilvántartásában nem szerepelnek. Ennél azonban sokkal nagyobb problémát okoz, hogy a beérkező válaszok többségében említett projektek, például a TÁMOP 1.1.2. projekt keretében csak azok a személyek vehetnek részt a képzésekben, akik álláskeresőként vannak nyilvántartva, így tehát azokat a szülőket, akik még otthon vannak a gyermekkel, teljesen kizárja a projektben való részvételtől. Ugyanakkor ezen projekt egyik célcsoportját képezik a gyermekgondozásról, betegápolásból munkába visszatérni kívánó álláskeresők. Megítélésem szerint a hatályos szabályozás nem szolgálja kellőképpen ezen célcsoport elhelyezkedését. A cél ugyanis álláspontom szerint az lenne, hogy legkésőbb GYES, GYED folyósításának leteltekor, a szülő vissza tudjon térni a munkaerőpiacra és lehetőség szerint megfelelő képzettséggel rendelkezzen. Ezen rendelkezés szerint azonban a szülőnek nincs lehetősége arra, hogy az alatt az idő alatt, amíg a gyermekkel otthon van, oktatáson- képzésen vegyen részt, tudását frissítse, bővítse. Ez azt eredményezi, hogy csak a gyermekneveléssel töltött időt követően vehet részt ezen projektben, illetve az ennek keretében szervezett képzésen, s így az munkaerőpiacra történő visszatérése is kitolódik akár több évre is. 
Előzőekre tekintettel megállapítom, hogy az Ftv. 54. § (14a) bekezdés d) pontjának  rendelkezése, azáltal hogy a terhességi-gyermekágyi segélyben, gyermekgondozási díjban, gyermekgondozási segélyben részesülőket kizárja a TÁMOP projekt keretében indított képzésekből, s ezzel, akadályozza ezen célcsoport visszatérését a munkaerőpiacra, a foglalkoztatáshoz és munkához való joggal, valamint a jogbiztonság követelményével összefüggésben visszásságot okoz.
A beérkező válaszokból megállapítható továbbá, hogy a nők illetve a kisgyermekes szülők munkavállalásának egyik legnagyobb akadályát az jelenti, hogy a munkavégzés idejére nem tudják megoldani a gyermekek felügyeletét. Korábbi – AJB-1920/2010 – jelentésemben már megállapítottam, hogy a gyermekek napközbeni ellátását biztosító rendszer több helyen nem tölti be funkcióját. A vizsgálat feltárta, hogy a kötelező önkormányzati feladatot az önkormányzatok nem látják el, adott esetben nem működtetnek bölcsődét. Illetve a bölcsődei ellátásban való részvételt sok esetben a férőhelyek szűkössége gátolja meg, számos esetben fordul elő, hogy több gyermeknek kívánnak ellátását biztosítani, mint amennyi a férőhelyek száma alapján megengedhető lenne. Az ellátásban gondot okoz az is, hogy csak a 10.000 fő feletti települések önkormányzatai számára kötelező feladat a bölcsőde fenntartása, ez pedig ezen ellátási formából kizárja azokat a gyermekeket, akik ennél kisebb lélekszámú településen élnek. Az egyes ellátási formákhoz való hozzájutásban területi egyenlőtlenségek alakultak ki, míg az ország bizonyos területein az ellátási formák hozzáférhetőek, addig az ország más részein lakó gyermekek számára az egyes ellátási formák elérhetetlenek.
További problémát okoz a 2012. január 1. napjától bevezetett személyi térítési díj is. A Gyvt. 150. § (1) bekezdése szerint a személyi térítési díj megállapításánál a gyermekek napközbeni ellátása és a gyermekek átmeneti gondozása esetében a gyermek családjában az egy főre jutó rendszeres havi jövedelmet kell figyelembe venni. A személyi térítési díj összege igénybe vevőnként nem haladhatja meg az egy főre jutó rendszeres havi jövedelem 50%-át családi napközi és családi gyermekfelügyelet esetén, 20%-át az egyéb gyermekek napközbeni ellátása (pl. bölcsőde) esetén. Ezen térítési díj bevezetése tovább nehezíti a gyermekek napközbeni, intézményes keretek közötti ellátását, és ezzel együtt a kisgyermekes szülők munkavállalását. A szülőknek ugyanis már nem csak az okozhat problémát, hogy a gyermeket nem veszik fel a bölcsödébe helyhiány miatt, hanem a térítési díj megfizetése is. Az EU tagállamaiban a 3 év alatti gyermekek átlagosan 26%-a intézményes keretek közt részesül napközbeni gondozásban (14%-ban heti 30 óránál kevesebb időtartamban, 12%-ban heti 30 órában vagy annál is többen). Magyarországon ez az érték 8%. Néhány kiugró, élenjáró adat: Dánia 73%, Hollandia 45%, Svédország 44%, Belgium 40% az arány. [JÓ-LÉT Közhasznű Alapítvány Anyabarát vállalati politikák és gyakorlatok Magyarországon című kutatási összefoglaló 30. oldal.] A napközbeni ellátás nyújtásának javítása fontos intézkedés lenne annak megkönnyítésére, hogy mindkét szülő a munkaerő részét képezhesse.
„A kisgyermekes anyák foglalkoztatási szintje különösen elmarad az EU átlagtól. A három év alatti gyereket nevelők esetében Magyarországon a legalacsonyabb a foglalkoztatási ráta az EU tagállamok közül, mindössze 14%. A legjobb arányok a skandináv térségben és Szlovéniában figyelhetőek meg. A helyzet nem sokat javul a 3-5 éves korosztály anyái esetében sem. Magyarországon ezeknek a nőknek 53%-a tudott elhelyezkedni, csak Olaszországban és Máltán kisebb ez az arány. A skandináv térségben és Szlovéniában már 80% körüli az óvodáskorúakat nevelő nők foglalkoztatási rátája”. [A JÓ-LÉT Közhasznú Alapítvány által készített A Szociális gazdaságban rejlő lehetőségek feltárása családi segítő hálózat létrehozásra céljából – helyzetfeltáró kutatás 7. oldal] A nők foglalkoztatottsága is alacsony hazánkban (55,0%), és a hatéves vagy annál fiatalabb gyermekkel rendelkező és nem rendelkező nők foglalkoztatási aránya közötti eltérés a második legnagyobb az EU-ban (33,6 százalékpont, míg az uniós átlag 12,1 százalékpont). [Az Európai Unió Tanácsa 2011/C 209/03. számú ajánlás 10. pontja]
Egy 2008-as Gallup kutatás a munka és magánélet összeegyeztetését vizsgálta, amelyben a gyermeknevelés feladataival kapcsolatos foglalkoztatási preferenciákra is kitértek. Az Európai Unió tagállamainak munkavállalói közül 51%-a válaszolta azt, hogy nehéznek vagy nagyon nehéznek tartja a munka és magánélet összeegyeztetését. Míg a legkevésbé nehéznek Finnországban tartják ezt (20%), addig a legnehezebben Magyarországon (77%).
Az Európai Unió Tanácsa ajánlásában is megfogalmazásra került, hogy Magyarország erősítse a nők munkaerő-piaci részvételének ösztönzésére irányuló intézkedéseket a gyermekgondozási és iskolára felkészítő létesítmények bővítése révén. [2011/C 209/03. számú ajánlás 3. pontja]
Előzőekre tekintettel megállapítom, hogy a jelentésben feltárt körülmények a nők elhelyezkedési esélyeit nagymértékben befolyásolják és azzal, hogy akadályozzák a munkaerőpiacra való visszatérésüket, állandósítják a munkához és a foglalkozáshoz való joggal összefüggő visszásság bekövetkeztének közvetlen veszélyét.
Álláspontom szerint a nők illetve a kisgyermekes anyák elhelyezkedését elsősorban munkahelyteremtéssel, az atipikus foglalkoztatási formák széles körű elterjesztésével, ezek jogszabályi szintű támogatásával (pl. járulék, adókedvezmények) lehetne ösztönözni. Az elhelyezkedést segítheti a munkavállaló részére biztosított rugalmas munkaidő. Szükségesnek tartom a bölcsődei, illetve óvodai férőhelyek számának jelentős mértékű növelését, illetve, ezen intézmények nyitva tartásának felülvizsgálatát, ugyanis a nyolc órás munkarendben, illetve a több műszakos munkarendben dolgozó szülők számára az is problémát jelent, hogy a gyermekért zárásig odaérjenek. Fontosnak tartom azokat a képzéseket, tanfolyamokat, amelyek a kisgyermekes szülőknek továbbtanulási, átképzési lehetőséget biztosít, ezen képzések számát a leginkább hátrányos helyzetű régiókban mindenképpen szükséges lenne növelni. 
Vizsgálatom során értékeltem azt a körülményt is, hogy a Főváros Kormányhivatal Munkaügyi Központ igazgatójától a megkeresésemre a jelentésem kiadásáig nem kaptam választ. A töretlen ombudsmani gyakorlat szerint a biztos akadályozása alkotmányos jogkörének gyakorlásában azzal, hogy a válaszadást, vagy az általa kért iratok megküldését a megkeresett szerv elmulasztja, a jogállamiság elvével összefüggő visszásságot okoz.

Intézkedéseim
A jelentésemben feltárt, alapjogokkal összefüggő visszásság megszüntetése illetve jövőben megelőzése érdekében
1.	az Ajbt. 37. §-a alapján felkérem a nemzeti erőforrás minisztert, kezdeményezze a foglalkoztatás elősegítéséről és a munkanélküliek ellátásáról szóló 1991. évi IV. törvény olyan irányú módosítását, mely lehetősége biztosít terhességi-gyermekágyi segélyben, gyermekgondozási díjban, gyermekgondozási segélyben részesülő szülőknek, hogy a TÁMOP projektekben részt vegyenek;
2.	az Ajbt. 31. §-a alapján felkérem a nemzeti erőforrás minisztert, hogy jelentésemben feltárt, akadályozó tényezőket a nők munkaerő-piaci helyzetének javítására érdekében kidolgozandó javaslatában hangsúlyosan vegye figyelembe;
3.	az Ajbt. 31. §-a alapján felkérem a nemzeti erőforrás minisztert, intézkedjen annak érdekében, hogy a minisztérium szakmai irányítása alatt álló szervezetek az alapvető jogok biztosa megkereséseinek a jövőben határidőben és teljes körűen tegyenek eleget.

Budapest, 2012. április 26.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.