Az alapvető jogok biztosának
Jelentése
az AJB-2323/2012. számú ügyben

Előadó: dr. Csóré Erika
dr. Varga Éva Csilla
dr. Lux Ágnes
dr. Herke Miklós
Az eljárás megindulása, előzményei
A fogvatartottak alapvető jogainak érvényesülését fókuszpontba állító projektet indítottam 2012-ben, amelynek keretében a fiatalkorúak büntetés-végrehajtási intézeteit is vizsgálom. A párhuzamosan folytatódó Gyermekjogi Projekt idei vizsgálati témaköre a gyermekbarát igazságszolgáltatás, amely szintén foglalkozik a fiatalkorúak alapvető jogainak érvényesülésével.
A büntetés-végrehajtási intézetekben az előző években már megkezdett vizsgálataimat folytatva, az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (Ajbt.) 18. § (4) bekezdése alapján – hivatalból elrendelt cél-, illetve utóvizsgálat keretében – először a Fiatalkorúak Büntetés-végrehajtás Intézetének (Tököl) helyszíni ellenőrzését hajtottam végre. 
Az intézet egyik fiatalkorú fogvatartottja 2007 októberében öngyilkosságot követett el. Az ügyet elsősorban az élethez és emberi méltósághoz való jog védelme érdekében vizsgáltam, majd a vizsgálatot kiterjesztettem a fiatalkorúak fogva tartási körülményeinek feltérképezésére. 
Jelen vizsgálatom célja az intézetben 2008 januárjában tartott helyszíni ellenőrzés tapasztalatai alapján tett ajánlásaim megvalósulásának, a fiatalkorú fogvatartottak egészségügyi ellátásának, elhelyezési körülményeinek, valamint a környezetvédelmi előírások betartásának ellenőrzése volt. A helyszíni vizsgálat időpontja: 2012. február 23-a volt.

Érintett alapjogok jogok
– A jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye: „Magyarország független demokratikus jogállam.” [Alaptörvény B) cikk (1) bekezdés]
–	Az élethez és az emberi méltósághoz való jog: „Az emberi méltósághoz való jog sérthetetlen. Minden embernek joga van az élethez és az emberi méltósághoz, a magzat életét a fogantatástól kezdve védelem illeti meg.” [Alaptörvény II. cikk]
–	Az egyenlő bánásmód követelménye: „Magyarország az esélyegyenlőség megvalósulását külön intézkedésekkel segíti.” [Alaptörvény XV. cikk (4) bekezdés]
–	A gyermek védelemhez való joga: „Minden gyermeknek joga van a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges védelemhez és gondoskodáshoz. [Alaptörvény XVI. cikk (1) bekezdés]
–	A testi és lelki egészséghez való jog: „Mindenkinek joga van a testi és lelki egészséghez. Az (1) bekezdés szerinti jog érvényesülését Magyarország genetikailag módosított élőlényektől mentes mezőgazdasággal, az egészséges élelmiszerekhez és az ivóvízhez való hozzáférés biztosításával, a munkavédelem és az egészségügyi ellátás megszervezésével, a sportolás és a rendszeres testedzés támogatásával, valamint a környezet védelmének biztosításával segíti elő. [Alaptörvény XX. cikk (1) és (2) bekezdések]
–	Egészséges környezethez való jog: „Magyarország elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez.” [Alaptörvény XXI. cikk (1) bekezdés]

A helyszíni vizsgálat tapasztalatai
I. A fogvatartottak elhelyezési és ellátási körülményei
Az előző vizsgálat megállapításaihoz képest az intézetben elhelyezett fiatalkorú fogvatartottak létszáma lassú emelkedést mutat. Ennek ellenére továbbra sincs zsúfoltság, nem telített az intézet. Az intézet teljes befogadó képessége 807 fő. A vizsgálat napján a nyilvántartott nagykorú fogvatartottak létszáma 385 (a katonai és a HIV fertőzött fogvatartottakkal együtt), a jelenlévőké 363 volt (szállításban volt 22 felnőtt fogvatartott). A nyilvántartott fiatalkorúak száma 286, a jelenlévőké 264 volt (tehát a fiatalkorúak közül is 22 volt szállításban). A vizsgálat idején az intézet telítettségi mutatója 87% volt. [Összehasonlításként a 2008 januárjában folytatott helyszíni vizsgálat idején 87%-os volt a telítettség.]
Az intézet szabálysértést elkövető fiatalkorúak elzárását foganatosító intézet is, mely más fogvatartottaktól elkülönített, külön körletrészen történik. A vizsgálat napján elzárást töltő fiatalkorú nem volt az intézetben. Az igazgató-helyettes elmondása szerint havonta 2-3 fiatalkorú tölti elzárását, 5-15 nap közötti időtartamban. A tanköteles személyt a bv. szervnél folyamatban lévő oktatásba bevonják. Ennek érdekében megpróbálják felvenni a kapcsolatot a tanulmányokat folytató fiatalkorú oktatási intézményével, amely útmutatást ad a fiatal oktatására nézve. A fiatalkorú elkövetőkkel az iskolarendszerű képzésben résztvevő tanárok egyéni tanulói rendszerben foglalkoznak, tekintettel arra, hogy ennyire rövid idő érdemben nem elegendő arra, hogy a különböző szinten és különböző tantervek szerint tanuló fiatalok zökkenőmentesen illeszkedjenek be az intézetben zajló oktatás tematikájába.
A szabadságvesztésre ítélt fiatalkorúak az ún. B körleten, két szinten lévő dohányzó és nem dohányzó zárkákban töltik büntetésüket fogház vagy börtön fokozatban. Mindkét fokozatban van enyhébb, alap, illetve szigorúbb rezsim, melyekben különböző szabályok érvényesülnek. A rezsimbe sorolással próbálják őket ösztönözni a szabályok betartására, a rendbontástól való tartózkodásra. A rezsimbe sorolástól több kedvezmény is függ. Például az enyhébb rezsimben egy óra helyett másfél óra a beszélő, a havi egy csomag helyett kettő küldhető.
Az intézetben akadálymentes zárka, illetve fürdőhelyiség nincs. A fogyatékos fiatalkorú elítélteket a Szegedi Fegyház és Börtön Nagyfai Objektumában szállítanák át központi döntés alapján, amennyiben az orvosilag indokolt. Az elzárással sújtott fogyatékkal élő fiatalkorút azonban köteles fogadni a tököli intézet. A fiatal fogvatartottak naponta fürödhetnek. 2011-ben részben felújították a fűtésrendszert, amivel a napi melegvíz-ellátási gondok megszűntek. A 18 éven aluli fiatalok nem vásárolhatnak dohányterméket az intézet boltjában, azonban azt a hozzátartozók csomagban küldhetnek. 
A korábbi helyszíni vizsgálat során több fogvatartott panaszkodott az étel minőségére. Ekkor a Dusmann Kft. gondoskodott az étkeztetésről, a fogvatartottak és a személyi állomány részére külön étrendet biztosítottak. Az étkeztetésben 2012. január 1-től változás történt. Az intézet önálló konyhát működtet. Közalkalmazott szakácsok főznek, de vezetésükkel elítéltek is dolgoznak a konyhán. Az igazgató-helyettes tapasztalata szerint kevesebb lett a fogvatartotti panasz az étel mennyiségére és minőségére, tartalmasabbá vált az étel, amit a megkérdezett fogvatartottak nyilatkozata is alátámasztott. Az Egészségügyi Osztály minden nap kóstolással ellenőrzi az étel minőségét. A személyi állomány ugyanazt a menüt is választhatja, amit a fogvatartottaknak készítenek. A diétás étkezést az orvos rendelkezése szerint biztosítja az intézet. Erjedésre hajlamos gyümölcsöt az intézet nem tud tárolni, ezért a fogvatartottaknak elsősorban almát adnak, ünnepi alkalmakkor esetleg narancsot. A havi két kiétkezéskor vásárolható korlátozott mértékben száraz áru (pl. kolbász, szalámi), illetve ami erjedésre nem hajlamos. A zárkákban nincs hűtő, de minden körletrészen található a tálaló helyiségben.
Az intézeti bolt 2012. január 1-jétől szintén megújult, javítottak a termékek kínálatán, az árakra a fogvatartottak nem panaszkodtak. Az iskola épületében 9 oktatóterem van, és itt található a 9000 kötettel rendelkező könyvtár is. Egy kondicionálóterem és egy tornaterem is működik. Internet használat nincs, de a könyvtár számítógépét használhatják a fogvatartottak az elektronikus anyagok (pl. nyomozati iratok) tanulmányozására.

II. A fogvatartottak egészségügyi ellátásának feltételei
A leggyakrabban előforduló betegségek a fiatalkorú fogvatartottak körében: a szív- és érrendszeri problémák, a felső légúti, a bőr-, pszichiátriai és neurológiai betegségek. Ez utóbbiak a kábítószer fogyasztás következményei. Gyakoriak még a higiéniai problémák, a tisztálkodás szükségességére pedig sokszor fel kell hívni a fiatal fogvatartott figyelmét. Naponta van fürdési lehetőség.
A fiatalkorúak körében gyakoribb az egymás sérelmére elkövetett erőszakos cselekmények, mint a felnőtt korúak esetében. Az elmúlt 3 évben viszont csökkent a fegyelmi eljárások száma. Ez elsősorban annak köszönhető, hogy szakmailag és szabályozásában is változtattak az intézet nevelői tevékenységének szemléletén. A nevelők és a felügyelők folyamatosan figyelemmel kísérik a zárkában zajló eseményeket, a rezsim szabályok betartását. Emellett a pszichológusok is igyekeznek segíteni a mindennapi konfliktuskezelésben és a krízishelyzetben lévők szűrésében. A pszichológusi meghallgatások száma emelkedett, egyre nagyobb igényük van rá a fiataloknak. Jelenleg egy szakpszichológus, egy pszichológus és egy pszichológus asszisztens dolgozik az intézetben, akik nemcsak a fiatalkorú elítéltekkel foglalkoznak, hanem a felnőtt korúakkal, az előzetes letartóztatottakkal, sőt az intézet személyi állományát és a Büntetés-végrehajtás Központi Kórházának (Kórház) betegeit is ellátják. Kéthetente pszichiáter is rendel, akit megbízási szerződéssel alkalmaznak. A pszichiáter, a pszichológusok és a nevelők havonta megbeszélést tartanak az előző hónap tapasztalatairól, illetve a következő hónap teendőiről.
Az intézet igazgatója 2011-ben intézkedést adott ki a fogvatartottak öngyilkossági hajlamuk, kísérleteik megelőzése és kezelése, illetve áldozattá válásuk elkerülése érdekében szükséges teendőkről. Annak alapján a befogadási eljárás során a nevelők a fogvatartottakat korábbi öngyilkossági kísérleteikről is megkérdezik, továbbá listát készítenek a biztonsági osztály és a pszichológusok számára a veszélyeztetettnek tekinthető fogvatartottakról. Az öngyilkosságra hajlamos fogvatartottakat fokozott figyelemmel kísérik, a nevelők gyakrabban beszélgetnek velük. A pszichológiai osztály a befogadási szűrővizsgálat alkalmával szintén felveszi a szuicid előzményi adatokat, nyilvántartja az arra való hajlamosságot és a veszélyeztetett fogvatartottak számára indokolt esetben soron kívüli meghallgatást biztosít. Figyelnek – különösen családi ünnepnapok előtt – azokra is, akiknek nincs kapcsolattartása, akiket a hozzátartozók nem keresnek. Az ilyen fogvatartottak számára külön tréningeket, foglalkozásokat tartanak. A nevelő és a fogvatartott is indítványozhat/kérhet pszichológusi meghallgatást. Terápiás megbeszélésekre heti rendszerességgel kerül sor. 
A felügyelők a fogvatartottak ruhával nem takart testrészét (pl. nyakát), szúrópróbaszerűen teljes testfelületét ellenőrzik a szolgálat átadás-átvétele során és fokozott figyelmet fordítanak az öngyilkosság eszközéül használható eszközök, valamint az engedély nélkül tartott gyógyszerek felkutatására. [Az elmúlt évben egy fiatalember felakasztotta magát a nadrágjával, a mellékhelyiségben, tettét sem a felügyelet, sem a zárkatársak nem tudták megakadályozni. (Előzménye: egy hozzátartozói levél, amelyben kedvezőtlen hírt kapott családjától a fiatal.) A zárkatársakkal, sőt a szolgálatot ellátó alkalmazottakkal is, még az öngyilkosság éjszakáján pszichológus foglalkozott. A 2007-ben történt halálesetet követően a falon futó gázcsövek nagy részét leszerelték annak érdekében, hogy az önakasztást megakadályozzák.]

Gyógyszerellátás
A gyógyszert egészségügyi dolgozó osztja ki, a fogvatartott gyógyszert nem kezelhet. A gyógyszert por alakban kapják meg, kivéve a filmtablettát, de azt a kiosztáskor a nővér előtt kell bevenni. A HIV betegek gyógyszereit a Szent László Kórház biztosítja, a többi gyógyszert az intézet.
Az orvosi rendelő egy zárható helyiségében tárolják a nyugtatókat. A gyógyszerellátás folyamatos. Vitaminokat, pezsgőtablettákat a hozzátartozók beküldhetnek a fogvatartottnak. A fiatalok nem gyűjtik, nem halmozzák a gyógyszereket. Nem jellemző az sem, hogy csomagban tiltott tárgynak minősülő gyógyszert küldenének a hozzátartozók. A közelmúltban a csomagellenőrzést szigorították, ennek következményeként csökkent az egyéb tiltott tárgyak, mint pl. a mobiltelefonok bejuttatásának lehetősége is (2011-ben 31 eset volt). A helyszíni látogatáskor azonban az intézet egyetlen csomagellenőrző készüléke – ami a kórházat is kiszolgálni volna rendeltetett – nem működött.

Rendelések
Az ún. B körlet földszintjén található az egészségügyi részleg. A körletrészen 2 váróhelyiség van, egy fertőző elkülönítő, egy 6 ágyas betegszoba, amely pótágyazható, valamint egy kétágyas betegszoba, amelyre azonban ritkán van szükség. Az Egészségügyi Osztály vezetője tartósan távol van. Üres ápolói státuszok betöltése nem okoz gondot, de az esetleges orvosi státuszé igen.
Az általános orvosi alapellátás hétfőtől péntekig napi 6 órában történik. A 6 ápoló 24 órás szolgálatot lát el. A fogászati ellátás heti 4 napon, hétfőtől csütörtökig, előjegyzés alapján történik. A fogorvos főállásban dolgozik. A körletfelügyelőnél és a fogászati asszisztensnél is jelezhetik a fogvatartottak a rendelésen való megjelenési szándékukat. A fogorvosi rendelőben nincs röntgen, de a Kórházé igénybe vehető. Egyéb felszereltsége korszerűnek mondható. Szájsebészeti ellátásra a szigetszentmiklósi szakorvosi rendelőintézetben vagy a budapesti szájsebészeti klinikán van lehetőség. Sürgősségi esetben külső ellátásra szállítják az elítéltet.
Az ún. K körleten elhelyezett fogvatartottak egészségügyi ellátását a körleten kialakított rendelőben, heti rendszerességgel, üzemorvos végzi. Az itt elhelyezett fogvatartottak számára a Szent László Kórház immunológus szakorvosa havi két alkalommal rendel. Szerdánként foglalkozás-egészségügyi vizsgálatot is tartanak.
A Pszichológiai Osztályon minden pszichológusnak saját szobája van, amelyek nagyon barátságosak, alkalmasak az egyéni foglalkozásokra. Van egy csoportszoba is, amely csoportfoglalkozásra szolgál.

Szűrések
Az intézet a fogvatartottak számára évente biztosítja a tüdőszűrést. A hepatitis szűrés népszerűsítése érdekében az intézet vezetése dicséretben részesíti azt a fogvatartottat, aki arra jelentkezik, aki azon részt vesz. Az elmúlt évben a fogvatartottak nagy létszámban éltek is a lehetőséggel.

Speciális csoportok
Az intézetben gyógyító-nevelő csoport működik, melybe az IMEI véleménye alapján kerülnek a mentálisan sérült fiatalok. A pszichiáter – mint már említettem – kéthetente látogatja az intézetet.
A fiatalok körében emelkedő tendenciát mutat a kábítószer fogyasztás. A befogadáskor a kábítószer fogyasztást is vizsgálják és kórházi ellátás szükségessége esetén jellemzően budapesti ellátásra viszik a fiatalt. Az intézetben kábítószer prevenciós részleget is rendszeresítettek. A vizsgálat idején a gyógyító-nevelő csoportban 7, a drog prevenciós részlegen 6 fiatalkorúval foglalkoztak. Korábban a pszichiáter csoportterápiákat is tartott, azonban ez az orvos már nem dolgozik az intézetnél. Továbbra is szükség lenne erre a foglalkozásra, mert nagyon sok az agresszív fiatal, ezért cél az új orvossal is a csoportfoglalkozások működtetése. A vizsgálat idején 11 HIV pozitív, kizárólag felnőtt korú fogvatartott volt az intézetben elhelyezve.

Oktatás, nevelés, szabadidő
Az intézetben közel 200 fiatalkorú folytat tanulmányokat, jelenleg 18 éves korig, szeptember 1-étől azonban már csak 16 éves korig kötelező az oktatásban részt venni. Jellemzően a 18 év felettiek is tanulnak. Az intézet a fazekas szakképzést – heti két alkalommal – 11-12 fiatal számára tudja biztosítani. Az intézet újra szeretné elindítani a targoncavezetői és a térkőburkoló tanfolyamot. Az idei tanévben is lesznek érettségire készülő diákok, akikkel a Váltósáv Alapítvány munkatársai foglalkoznak. Az oktatásban résztvevő fiatalok szüleinek évente kétszer szülői értekezletet is tartanak, bár nem nagy az érdeklődés a szülők részéről. Volt azonban példa arra, hogy a szülő megköszönte levélben, hogy az intézetben foglalkoznak gyermeke oktatásával.
Az iskolai tanulmányok mellett szeretnek sportolni a fogvatartottak. Az iskolai testnevelés órán túl rendszeresen szerveznek hétvégeken sportfoglalkozásokat. Salakos és füves pálya is rendelkezésére áll a futballt kedvelők számára, de szerveztek már kerékpárversenyt is, továbbá aszfaltrajz pályázatot is hirdettek. Az intézetben 4 vezető nevelő és 18 nevelő dolgozik. A nevelők a fiatal fogvatartottal közösen elkészített nevelési terv alapján tartják a foglalkozásokat. Elkezdték alkalmazni az ún. mediációs programot is, ennek segítségével próbálják megelőzni az agressziót, illetve előfordulását csökkenteni. 

Szabadulás
2010. június-augusztus hónapokban szociálpedagógia szakos hallgatók szabadulás előkészítő csoportfoglalkozásokat tartottak az intézetben. A szabadulásra a pszichológusok is igyekeznek felkészíteni a fiatalokat. A szabadulásra felkészítést nevelők is végeznek, és az iskolában a tanárok is oktatják a fiatalokat a szabadulásra, pl. az ügyintézésre, a hétköznapokban felmerülő problémák megoldására.

III. Környezetvédelmi szempontok érvényesülése
Az intézet területén 4 db 140 KW feletti helyhez kötött légszennyező pontforrás (gázkazán) található, amelyek rendelkeznek a szükséges környezetvédelmi működési engedéllyel és kibocsátási határértékkel. Ezen túlmenően a környezetvédelmi hatóság a konyhatechnológiai eredetű szennyvizek miatt szennyvíz kibocsátási határértéket állapított meg, továbbá jóváhagyta az intézet hulladékgazdálkodási tervét.
A nem veszélyes hulladékokat elkülönített hulladékudvarban, az ASA által kihelyezett mobil hulladéktömörítő berendezéssel tömörítik, amelyet az állományba tartozó kiképzett személyek kezelnek. A kórházi veszélyes hulladék gyűjtése az ÁNTSZ előírásai szerint elkülönülten, önállóan történik.
Az intézet és a kórház rendelkezik közös környezetvédelmi, illetve hulladékgyűjtési szabályzattal. Az intézet a keletkező hulladékok, illetve a pontforrások tekintetében eleget tesz a hulladékgazdálkodási, illetve a levegővédelmi bejelentési kötelezettségeinek. Az intézet KEOP keretében 600 milliós pályázatot nyert fűtéskorszerűsítésre, hőszigetelésre és nyílászárók cseréjére. A kivitelezés az idén kezdődik és az intézmény 50 éves jubileumára, 2013 júniusában kívánják ünnepélyesen átadni. Az ÁNTSZ az idén a konyhát, korábban pedig mind a fogvatartottak, mind az állomány körében a dohányzásra vonatkozó szabályok betartását ellenőrizte. Az utóbbi 3 évben az illetékes környezetvédelmi, természetvédelmi és vízügyi felügyelőség az intézetben nem vizsgálódott.

II. A vizsgálat megállapításai
I. A hatáskör tekintetében
Az alapvető jogok biztosának feladat- és hatáskörét, valamint ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az Ajbt. határozza meg. A törvény értelmében az alapvető jogok biztosa a hatóságok tevékenysége során felmerült, az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében hivatalból eljárást folytathat. A hivatalból indított eljárás természetes személyek pontosan meg nem határozható, nagyobb csoportját érintő visszásság kivizsgálására vagy egy alapvető jog érvényesülésének átfogó vizsgálatára irányulhat (18. § (4) bekezdés). Az Ajbt. 18. § (1) bekezdés f) pontja szerint a rendvédelmi szerv az alapvető jogok biztosa által vizsgálható hatóságnak minősül. A büntetés-végrehajtási szervezetről szóló 1995. évi CVII. törvény 1. § (1) bekezdése szerint a büntetés-végrehatási szervezet állami, fegyveres rendvédelmi szerv, vagyis vizsgálati lehetőségem kiterjed a szervezetre.

II. Az érintett alapvető jogok tekintetében 
Mindenekelőtt arra kívánok rámutatni, hogy az Alaptörvény alapjogokkal kapcsolatos szövege nagyrészt megegyezik az Alkotmányban foglaltakkal, legalábbis az alapjogi követelmények és alapjogok tekintetében nem tartalmaz olyan rendelkezést, amely ellentétes volna a korábbi Alkotmány szövegével. A normaszövegben előfordul részben eltérő fogalmazásmód, kiegészítés, kihagyás, de mindaddig, amíg az alkotmányértelmezési monopóliummal felruházott Alkotmánybíróság ellenkező értelemben nem nyilatkozik, álláspontom szerint vélelmezendő, hogy az Alkotmány szövegéhez kapcsolódó korábbi alkotmánybírósági megállapításokra valamennyi alaptörvény-értelmezőnek, így az alapvető jogok biztosának is figyelemmel kell lennie. 
Az ombudsmani gyakorlatban – ideértve a vizsgálati jelentéseket és az egyes alkotmánybírósági indítványokat – továbbra is hivatkozási pontot jelent tehát az egyes alkotmányos jogokat és követelményeket értelmező alkotmánybírósági esetjog, így például az élethez és emberi méltósághoz való joggal, az egyenlő bánásmód követelményével, a jogállamiság elvével kapcsolatos alaptételekkel, valamint az egyes alapjogi tesztekkel is – ideértve elsősorban a szükségességi-arányossági, az ésszerűségi és a közérdekűségi teszteket – kapcsolatos alkotmánybírósági érvelések. Megjegyzem, hogy a mintegy két évtizedes alkotmánybírósági gyakorlat eredményeinek felhasználását és alkalmazását az is támogatja, hogy az ezekben lefektetett megállapítások pontosan megfelelnek az európai alapjogi sztenderdeknek. Fennmaradásukkal éppen az biztosítható, hogy a magyar alapjogi gyakorlat továbbra is eleget tegyen nemzetközi kötelezettségeknek, az Európai Unió és az Európa Tanács által is megkövetelt elvárásoknak. 
Magyarország Alaptörvényének és az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény hatályba lépését követően tehát az alapvető jogok biztosaként továbbra is követni kívánom a fenti gyakorlatot.
1. Az Alaptörvény B) cikkének (1) bekezdése kimondja, hogy Magyarország független demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság több határozatában megfogalmazta, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam […] kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. A jogbiztonság tehát nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is. Ezért alapvetőek a jogbiztonság szempontjából az eljárási garanciák. Csak formalizált eljárás szabályainak követésével keletkezhet érvényes jogszabály, csak az eljárási normák betartásával működnek alkotmányosan a jogintézmények. [9/1992. (I. 30.) AB határozat] Az alanyi jogok és kötelezettségek érvényesítésére szolgáló eljárási garanciák a jogbiztonság alkotmányos elvéből következnek. Megfelelő eljárási garanciák nélkül működő eljárásban a jogbiztonság szenved sérelmet. [75/1995. (XI. 21.) AB határozat]
2. Az Alaptörvény II. cikke alapján az emberi méltóság sérthetetlen, minden embernek joga van az élethez és az emberi méltósághoz. A korábban irányadó és az Alaptörvény hatályba lépését követően is hivatkozási pontot jelentő alkotmánybírósági gyakorlat az emberi méltósághoz való joggal kapcsolatosan arra hívja fel a figyelmet, hogy a méltóság az emberi élettel eleve együttjáró minőség, amely oszthatatlan és korlátozhatatlan, s ezért minden emberre nézve egyenlő.
3. Fontos hangsúlyozni, hogy a jogegyenlőség megteremtése, az egyenlő méltóságú személyként kezelés biztosítása elsődleges állami kötelezettség, míg az esélyegyenlőség elősegítése az állam részéről egy jogi lehetőséget biztosít. Lehetőséget, ugyanakkor bizonyos, valamely tulajdonságuk (pl. életkor, betegség, testi fogyatékosság) miatti sajátos, kiszolgáltatottabb helyzetük miatt objektíve hátrányba kerülő személyek csoportjainál az állami beavatkozás nem fakultatív feladat: az állam itt köteles hatékony lépéseket tenni az eredendően és súlyosan egyenlőtlen helyzet felszámolására. A speciális, objektíve hátrányos helyzetben lévő jogalanyok számára ugyanis csak az esélyegyenlőtlenség kiküszöbölését célzó állami kötelezettségvállalás, többletjogok biztosítása teremthet lehetőséget az egyenlő esélyekre. Az irányadó alkotmánybírósági gyakorlat szerint az állam szabadságot élvez abban, hogy milyen módon, milyen jogi, normatív és anyagi eszközökkel teljesíti az esélyegyenlőség előmozdítására vonatkozó alkotmányos kötelezettségét, mint államcélt: figyelembe kell venni és mérlegelni lehet az eszközök megválasztásában az állam teherbíró képességét. [AJB-4541/2010. számú jelentés]
4. Az Alaptörvény XVI. cikk (1) bekezdése rögzíti a gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való jogát, e szerint „Minden gyermeknek joga van a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges védelemhez és gondoskodáshoz.” 
Amint azt az Alkotmánybíróság több határozatában kifejtette „A gyermek ember, akit minden olyan alkotmányos alapvető jog megillet, mint mindenki mást, de ahhoz, hogy a jogok teljességével képes legyen élni, biztosítani kell számára az életkorának megfelelő minden feltételt a felnőtté válásához. Ezért az Alkotmány 67. § (1) bekezdése a gyermek alapvető jogairól szól, egyidejűleg a család (szülők) az állam és a társadalom kötelezettségét megszabva. A testület arra is rámutatott, hogy a felhívott alapjog és az Alkotmány 16. §-a (az ifjúság érdekeinek védelme) együttesen értelmezendő, amiből az következik, hogy a gyermekről való gondoskodás komplex feladat  [79/1995(XII.21.) AB határozat]
A gyermek, mint az alapjogok alanya oldalán az életkorból adódó hátrányokat az állam oldaláról az az intézményvédelmi kötelezettség egyenlíti ki, hogy az államnak aktívan kell cselekednie a gyermekek alapvető jogainak előmozdítása, érvényesülése és védelme érdekében. Ezt az alaptételt megtaláljuk a Gyermekjogi Egyezménynek a preambulumában is, amely rögzíti, hogy a gyermeknek, figyelemmel fizikai és szellemi érettségének hiányára, különös védelemre és gondozásra van szüksége, nevezetesen megfelelő jogi védelemre, születése előtt és születése után egyaránt. 
5. Az Alaptörvény XX. cikk (1) és (2) bekezdése alapján mindenkinek joga van a testi és lelki egészséghez, ennek az alapjognak az érvényesülését pedig Magyarország genetikailag módosított élőlényektől mentes mezőgazdasággal, az egészséges élelmiszerekhez és az ivóvízhez való hozzáférés biztosításával, a munkavédelem és az egészségügyi ellátás megszervezésével, a sportolás és a rendszeres testedzés támogatásával, valamint a környezet védelmének biztosításával segíti elő.
Az Alkotmánybíróság több határozatában értelmezte a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog tartalmát (Alkotmány 70/D. §), és mindezek az értelmezések álláspontom szerint – függetlenül attól, hogy „legmagasabb szintű” jelző az Alaptörvényben már nem kapott helyet – továbbra is hivatkozhatóak maradnak. Az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint a (legmagasabb szintű) testi és lelki egészséghez való jogként meghatározott alkotmányi követelmény az államnak azt az alkotmányos kötelezettségét jelenti, hogy a nemzetgazdaság teherbíró képességéhez, az állam és a társadalom lehetőségeihez igazodva olyan gazdasági és jogi környezetet teremtsen, amely a legkedvezőbb feltételeket biztosítja a polgárok egészséges életmódjához, életviteléhez. Az alkotmánybírósági gyakorlat utal arra is, hogy az államnak e jog megvalósulása érdekében meghatározott, az egészségügyi intézmények és orvosi ellátás megszervezésére irányuló kötelezettsége annyit feltétlenül jelent, hogy az állam köteles megteremteni egy olyan intézményrendszer működésének a garanciáit, amely mindenki számára biztosítja az egészségügyi szolgáltatások igénybevételének lehetőségét, azaz azt, hogy a szolgáltató intézmények hiánya miatt senki ne maradjon ellátatlanul. Az állam szabadsága nem terjed odáig, hogy anélkül üresítse ki az egyik legfontosabb garanciális intézmény tartalmát, hogy helyette nem építi ki az alapvető jog megvalósulásának azonos súlyú biztosítékait. Az Alkotmánybíróság ugyanakkor utalt arra is, hogy az egészségügyi intézményhálózat és az orvosi ellátás körében elvontan, általános ismérvekkel csak egészen szélső esetekre korlátozottan határozhatja meg az állami kötelezettség kritikus nagyságát, vagyis azt a szükséges minimumot, amelynek hiánya már alkotmányellenességhez vezet. Ilyennek volna minősíthető például, ha az ország egyes területein az egészségügyi intézményrendszer és az orvosi ellátás teljesen hiányozna. Az Alkotmánybíróság olvasatában az ilyen szélső eseteken túl azonban az állami kötelezettségnek nincs alkotmányos mércéje. Az egészséghez való jog tehát önmagában alanyi jogként értelmezhetetlen. Az az Alkotmányba foglalt állami kötelezettségként fogalmazódik meg, amely magában foglalja azt a kötelezettséget, hogy a törvényhozó a testi és lelki egészség bizonyos területein alanyi jogokat határozzon meg.
Már korábbi vizsgálataim kapcsán kifejtettem, hogy – álláspontom szerint – a jogalkalmazási gyakorlatra fókuszáló ombudsmani jogvédelemnek az egészséghez való jog biztosításával összefüggő állami kötelezettségekkel kapcsolatban lehetősége van akár az Alkotmánybíróság által követettől eltérő, további alapjogi követelmények megfogalmazására és kibontására. Önmagában ugyanis az a tény, hogy az Alkotmánybíróság, annak alacsonyabb mércéje miatt valamely jogszabályi rendelkezést, jogi-szervezeti megoldást az egészséghez való jog érvényesülése szempontjából – a fenti gyakorlat alapján – nem minősít alkotmányellenesnek, még egyáltalán nem zárja ki azt a lehetőséget, hogy e norma gyakorlati alkalmazásával, hatásával és következményeivel kapcsolatban az egészséghez való joggal, vagy ennek alanyi jellegű részjogosítványával, az egészségügyi ellátáshoz való jogosultsággal összefüggő visszásság megállapítására kerüljön sor. Az ombudsmani jogvédelem eltérő, magasabb mércéjében két végpont határozható meg. Értelemszerűen nem állapítható meg az egészséghez való joggal összefüggő visszásság pusztán egy intézmény megszüntetése, átalakítása, összevonása, feladatátadása miatt, egy ilyen szemlélet parttalanná és esetlegessé tenné az alapvető jogok biztosa által biztosított jogvédelmet. (Más a helyzet, ha az egészségügyi intézményrendszeren belül, így például az autizmussal és egyéb fogyatékossággal élő beteg ellátás területén meghatározott helyeken, megyékben vagy régiókban bizonyos speciális szakellátások érdemben elérhetetlenné válnak és ez az állapot hosszú időn keresztül „stabilizálódik”.)
6. Az Alaptörvény XXI. cikkében deklarált egészséges környezethez való jog értelmezését az Alkotmánybíróság a jelentősége folytán alaphatározatként értékelhető 28/1994. (V. 20.) AB határozatában, valamint az arra épülő későbbi határozataiban végezte el. A testület e döntésében részletesen elemezve az egészséges környezethez való jogot, megállapította, hogy az elsősorban önállósult és önmagában vett intézményvédelem, azaz olyan sajátos alapjog, amelynek az objektív, intézményvédelmi oldala túlnyomó és meghatározó. A környezethez való jog az állam környezetvédelemre vonatkozó kötelességei teljesítésének garanciáit emeli az alapjogok szintjére, beleértve a környezet elért védelme korlátozhatóságának feltételeit is. E jog sajátosságai folytán mindazokat a feladatokat, amelyeket másutt alanyi jogok védelmével teljesít az állam, itt törvényi és szervezeti garanciák nyújtásával kell ellátnia. Az állam kötelességeinek magukban kell foglalniuk az élet természeti alapjainak védelmét és ki kell terjedniük a véges javakkal való gazdálkodás intézményeinek kiépítésére. (996/G/1990. AB) 
Az Alkotmánybíróság nyomatékosan megállapította, hogy az állam nem élvez szabadságot abban, hogy a környezet állapotát romlani engedje, vagy a romlás kockázatát megengedje. Ez az állami fellépés olyan korlátját jelenti, amely megakadályozza, hogy a már elért objektív védelmi szint, illetve hatékonyság csökkenjen, az addig elért környezetállapot romoljon. Következésképpen nem engedhető meg, hogy a környezetvédelemhez való jog érvényesülése társadalmi, gazdasági folyamatok, körülmények függvényében mennyiségileg vagy minőségileg változzon.
Tekintettel arra, hogy az egészséges környezethez való jog megvalósítását szolgáló hatósági rendszer kialakítása és működtetése állami feladat, a kötelezettségek címzettjei nemcsak a jogalkotó szervek, hanem azokon keresztül maga jogalkalmazó is. Amennyiben a hatóságok elmulasztják a környezetvédelmi előírások következetes és megfelelő érvényesítését, azok kiüresedését okozzák és egyidejűleg az egészséges környezethez való jog sérelmét idézik elő.

III. A vizsgálat érdeme tekintetében
A Világegészségügyi Szervezet (World Health Organization-WHO) a 2003. október 24-én kelt ún. Moszkvai Nyilatkozatban rögzítette a büntetés-végrehajtási intézményekben fogvatartottak számára nyújtandó egészségügyi ellátásra vonatkozó alapvető nemzetközi standardokat. [Declaration on Prison Health as Part of Public Health; adopted in Moscow on 24 October 2003. World Health Organization/Russian Federation International Meeting on Prison Health and Public Health.]
A Nyilatkozat hivatkozik több nemzetközi jogi instrumentumra, így 
A) a Gazdasági, Szociális és Kulturális Jogok Nemzetközi Egyezségokmányára, amely 12. cikkében kimondja, hogy „az Egyezségokmányban részes államok elismerik mindenkinek a jogát arra, hogy a testi és lelki egészség elérhető legmagasabb szintjét élvezze”, továbbá
B) az ENSZ 1990. december 14-én kelt, 45/111. számú, Fogvatartottakkal való bánásmódról szóló Alapelveire is, amelynek 9. pontja rögzíti, hogy a fogvatartottaknak joguk van az elérhető egészségügyi szolgáltatásokhoz való egyenlő hozzáféréshez, tekintet nélkül jogi státusukra,
C) az ENSZ 1982. december 18-án kelt, 37/194. számú, Orvosetikára vonatkozó elveire, amely kifejezetten rendelkezik a fogvatartottakkal foglalkozó egészségügyi személyzettel is. Első pontjában mondja ki, hogy az egészségügyi személyzet, különösképpen azok, akik a fogvatartottak egészségügyi ellátásáért felelnek, kötelesek a fogvatartottak fizikai és mentális egészségének védelme, a betegségektől való megóvásuk érdekében ugyanolyan színvonalú ellátást nyújtani, mint az állam.
A nemzetközi találkozó résztvevői globális fontosságú problémaként definiálták az általános egészségügyi ellátás és a fogvatartottak egészségvédelmének egymással összefüggő kérdéseit. Valamennyi államban a népesség legszegényebb és leginkább rászoruló, marginalizált csoportjaiból kerülnek ki a szabadságvesztés büntetést letölteni kényszerülők többsége; legtöbbjük mindezekből kifolyólag olyan betegségekkel küzd, mind a tuberkulózis, HIV/AIDS fertőzés, más szexuális úton terjedő betegség, továbbá mentális problémák. Ezeket a betegségeket általában már előrehaladott stádiumban diagnosztizálják. Nem megkerülhető az a kérdés sem, hogy bizonyíthatóan számos egészségügyi probléma fakad a túlzsúfolt börtönökből, az ott elérhető nem megfelelő tápanyagokból álló étkezésből.
Egyértelmű célként került megfogalmazásra, hogy a fogvatartás intézményrendszerének szoros együttműködésben kell végezni az egészségügyi ellátást az általános egészségügyi ellátórendszerrel. Erre azért van szükség, mert a fogvatartottak jelentős része a hátrányos helyzetű társadalmi csoportok tagja, rossz egészségi állapot jellemzi őket, sokszor krónikus, illetve nem megfelelően kezelt betegségben szenvednek, sok közöttük a kábítószer használó, valamint a szexuális kizsákmányolás áldozatai. Emellett a már fertőzött vagy beteg személyek fogvatartása, majd hatékony kezelése nélküli társadalmi integrációja növeli a betegségek terjedésének kockázatát a fogvatartás falain belül és kívül. Mind a megelőzés, mind a kezelés tudományos alapon kell, hogy nyugodjék, összhangban az általános egészségügyi ellátás alapelveivel, bevonva a magánszektor, a nem-kormányzati szervezetek és az érintett népesség képviselőit. 
Rámutattak arra is, hogy a büntetés-végrehajtási intézetek többségében az életkörülmények szerte a világon egészségtelenek: túlzsúfoltak, fénytelenek, szabad levegő és friss, tiszta víz híján vannak, mindennapos az erőszak, szegényes az étrend, gyakoriak a fertőzések terjedését segítő tevékenységek, mint pl. a tetoválás. A tuberkulózis, HIV/AIDS, hepatitis fertőzések kockázata jóval magasabb, mint az átlag lakosság körében.
Mindezek alapján szükséges lenne, hogy a büntetés-végrehajtás intézményeiért felelős és az egészségügyért felelős minisztériumok összefogva kidolgozzanak egy olyan ellátó rendszert, amely biztosítja a fogvatartottak kezelésének magas színvonalát, a személyzet védelmét, a betegség megelőzés témájában képzések tartását, a beteg fogvatartott folyamatos kezelésének biztosítását a büntetés-végrehajtási intézményekben és a külvilágban; mindezt térítésmentesen.
Európa számos országa a börtön-egészségügy területén két alapvető problémával szembesül. Egyrészről mind nagyobb méreteket ölt az ún. problémás kábítószer-fogyasztók létszáma a bv. intézetekben. Másrészt a kábítószer-fogyasztáshoz, elsősorban pedig az intravénás szerhasználathoz szorosan kapcsolódva igen magas egyes fertőző betegségek, így különösen a hepatitis, illetve a HIV/AIDS elterjedése a fogvatartotti népességen belül. [Juhász Zsuzsanna: A börtön-egészségügy „gócpontjai” és ártalomcsökkentő kezdeményezések külföldön Pólay Elemér Alapítvány, Szeged 2010. 20. o.]
Nagyon jó gyakorlatnak tartom, hogy a vizsgált intézet ösztönzi a fiatalkorú fogvatartottakat az egészségügyi szűrővizsgálatokon való részvételre, figyelemmel arra, hogy a fentiekben vázolt nemzetközi tendencia Magyarországon is tetten érhető.
Az Európai Tanács Miniszteri Bizottsága által 2006 januárjában elfogadott új Európai Börtönszabályok értelmében a befogadáskor diagnosztizálni kell a testi és lelki eredetű betegségeket. Az orvosnak és az ápolónak kiemelt figyelmet kell fordítania a betegségek kezelésére, a kábítószer fogyasztás hiánya miatti elvonási tünetekre, a szabadságelvonásnak tulajdonítható minden pszichológiai nyomás vagy más érzelmi feszültség meghatározására.
A 2008-ban tartott helyszíni ellenőrzés idején két pszichológus dolgozott az intézetben, jelenleg 3 pszichológus foglakozik a fogvatartottakkal. A korábbi vizsgálathoz képest a pszichológusok száma ugyan eggyel emelkedett, azonban a fiatalkorú fogvatartottak száma is nőtt. Emellett az intézet pszichológusainak feladatai között továbbra is szerepel a Kórházban ápolt betegek, és a bv. alkalmazottak ellátása. 
Egyetértve az intézet igazgatójával – álláspontom szerint – a fiatalkorúak körében gyakrabban jelentkező agresszivitásból, illetőleg a növekvő számban előforduló kábítószer fogyasztásból adódó esetleges mentálhigiénés problémákat eredményesen csak további pszichológus alkalmazásával lehet megfelelően kezelni. Megjegyzem, hogy a büntetés-végrehajtás országos parancsnokának 1-1/44/2010. (VII.14.) OP intézkedése értelmében is arra kell törekedni, hogy a pszichológusok maximum 150-200, fiatalkorúak, HIV körleten lévők esetében 50-70 fogvatartott gondozását végezzék.
A fentiekre figyelemmel megállapítom, hogy az intézetben jelenleg is kevés a pszichológus, ami közvetlenül veszélyezteti a fogvatartottak, kiemelten a fiatalkorú fogvatartottak lelki egészséghez való jogát. 
Az intézetben az egészségügyi ellátás tárgyi feltételei adottak, az orvosi és a fogászati rendelő mérete, felszereltsége megfelelő, a Pszichológiai Osztály helyiségei az intimebb beszélgetések, pszichológiai vizsgálatok elvégzésére megfelelőek, a betegszobák és a fürdőhelyiségek is megfelelnek az elvárásoknak. Mindezzel a fogvatartottak emberi méltósághoz, valamint egészséghez való joga maradéktalanul érvényesül. 
Az intézet általában nem fogad mozgáskorlátozott fogvatartottat, ugyanakkor annak előfordulása nem zárható ki. Az akadálymentes zárka és fürdőhelyiség hiánya sérti a mozgáskorlátozott fogvatartottak emberi méltósághoz fűződő jogát, valamint az esélyegyenlőség elvét.
Örvendetesnek tartom ugyanakkor, hogy az Intézet ma már minden fiatalkorú fogvatartott számára biztosítja a napi fürdést. 
Előrelépésként értékelem azt is, hogy a korábbi vizsgálat során tapasztalt élelmezési problémák megoldódtak, az étel minőségével a fogvatartottak is elégedettek. A rendelkezésre bocsátott dokumentumok szerint a népegészségügyi intézet a konyhát és a büfét is ellenőrizte 2012 januárjában és megállapította, hogy a helyiségek tiszták, felszereltségük megfelelő. A dolgozók egészségügyi iratait rendben találta.
A vizsgálat során tanulmányoztam a fiatalkorú fogvatartottakra vonatkozó speciális jogszabályi rendelkezéseket, valamint az intézet Házirendjét is.
Az elítélt fogva tartásának ideje alatt elveszti személyi szabadságát, azonban alapjogai jogai és kötelezettségei csak annyiban szünetelnek, illetve korlátozottak, amennyiben erről az ítélet vagy törvény rendelkezik. A Bv. tvr. értelmében az elítélt jogosult az egészséges és kulturált elhelyezésre. 
A nemdohányzók védelméről és a dohánytermékek fogyasztásának, forgalmazásának egyes szabályairól szóló 1999. évi XLII. törvény szerint nyílt légtérben sem jelölhető ki dohányzóhely közoktatási intézményben, gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézményben, az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény 3. § f) pontja szerinti egészségügyi szolgáltatónál, ideértve a többcélú intézményt is, ha abban egészségügyi szolgáltatást is nyújtanak. Engedélyezi ugyanakkor a törvény zárt légterű dohányzóhely kijelölését büntetés-végrehajtási intézményekben a fogvatartottak számára.
A törvény értelmében dohánytermék nem árusítható közoktatási intézményben, személyes gondoskodást nyújtó szociális intézményben, gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézményben, valamint egészségügyi intézményben. 
A Bv. tvr. 49. § (1)-(2) bekezdései szerint a fiatalkorúak szabadságvesztését külön büntetés-végrehajtási intézetben kell végrehajtani. A fiatalkorúak börtönének, illetőleg a fiatalkorúak fogházának rendje – a fiatalkorúak életkori sajátosságaiból fakadó eltérésekkel – a börtön, illetve a fogház rendjének felel meg. 
Az R. 39. § (1) és (4) bekezdése szerint az elhelyezés során a dohányzókat a nem dohányzóktól el kell különíteni. Az elkülönítést külön körleten, ennek elkülönített részén, illetve külön zárkában vagy lakóhelyiségben kell végrehajtani. 
A 210. § (1)-(2) bekezdései értelmében a fiatalkorúak életrendjére, az elhelyezési körletük belső rendjére, az intézeten belüli mozgásukra vonatkozó előírásokat a jogszabályok keretei között a parancsnok határozza meg. A rendelkezések meghozatalánál figyelembe kell venni a korosztályoknak megfelelő sajátos szükségleteket, törekedni kell a fiatalkorút érhető káros hatások elkerülésére.
Álláspontom szerint a fenti jogszabályok nem koherensek a 18. életévüket be nem töltött, fiatalkorú fogvatartottak dohányzását illetően. 
A törvény a dohányzási korlátozással érintett helyiségekben az arra kijelölt helyeken engedi meg a dohányzást. E szabály alól azonban kivételt enged az életkoruknál, egészségi állapotuknál vagy az igénybevett szolgáltatás jellegénél fogva különös védelmet igénylő személyek érdekében, vagyis egyes helyeken teljesen megtiltja a dohányzást.
A törvény a 18. életévet be nem töltött személyek közforgalmú intézményben történő dohányzását tiltja. Ennek megfelelően a fiatalok a jelzett intézményekben még az arra kijelölt helyen sem dohányozhatnak.
A Bv. tvr. speciális szabályokat állapít meg a fiatalkorúak büntetés-végrehajtási intézeteinek rendjére vonatkozóan. Előírja, hogy a fiatalkorúak életkori sajátosságaira figyelemmel kell lenni. Az R. is kifejezésre juttatja, hogy törekedni kell a fiatalkorút érhető káros hatások elkerülésére. Ugyanakkor a dohányzás tekintetében sem a Bv. tvr., sem az R. nem határoz meg a felnőtt korú fogvatartottakhoz képest eltérő szabályokat, így az általános szabály érvényesül a fiatalkorúak büntetés-végrehajtási intézeteiben, vagyis dohányzó és nemdohányzó zárkában helyezik el a fogvatartottakat.
A törvény nem tesz külön említést a fiatalkorúak büntetés-végrehajtási intézeteiről, általánosságban úgy rendelkezik, hogy a büntetés-végrehajtási intézetekben zárt légterű dohányzóhely kijelölhető a fogvatartottak számára.
Véleményem szerint a fiatalkorúak büntetés-végrehajtási intézeteiben dohányzó zárka kialakítása nem engedhető meg. A fiatalkorúak büntetés-végrehajtási intézete ugyanis a büntetés-végrehajtási intézetekhez képest speciális intézmény, ezt a büntetés-végrehajtást szabályozó joganyag is kifejezésre juttatja. A fiatalkorúak bv. intézetében a fogvatartottak jelentős hányada ugyanis 18. életévét be nem töltött személy, akiknek egészségét a törvényi szabályozás fokozott védelemben részesíti. Ezt juttatja kifejezésre a fogyasztóvédelemről szóló 1997. évi CLV. törvény 16/A. § (3) bekezdése azzal, hogy tilos tizennyolcadik életévét be nem töltött személy részére dohányterméket értékesíteni, illetve kiszolgálni.
Megfontolandó az 1999. évi XLII. törvény módosítása, azzal a céllal, hogy a fiatalkorúak bv. intézetében a zárkában való dohányzás tilos legyen. Ezt indokolja a törvény fentebb idézett rendelkezése, amely a fiatalkorúak egészségét különös figyelemmel védi a forgalmazás vonatkozásában. Emellett a zárkák kis légtere miatt a dohányzás káros hatásai is megtöbbszöröződnek.
Szükségesnek tartom továbbá az R. csomagküldésre és az elítélt birtokában tartható tárgyakra vonatkozó rendelkezésének módosítását is azzal, hogy a fiatalkorúak büntetés-végrehajtási intézetében a fogvatartott dohányárut nem tarthat magánál. Hangsúlyozom, hogy a tiltást a fiatalkorúak büntetés-végrehajtási intézetéhez kell rendelni, nem a 18. életkorhoz, mivel az ilyen intézetben 21 éves korig tartózkodhat a fiatalkorú elítélt. Szeretném hangsúlyozni azt is, hogy a tiltás arra az esetre is ki kell, hogy terjedjen, ha a szülő esetleg hozzájárulna gyermeke dohányzásához.
Előzőekre tekintettel megállapítom, hogy a fiatalkorúak büntetés-végrehajtási intézetében a fogvatartottak részére dohányzó zárka kijelölése, illetve az abban való elhelyezése, önmagában a fiatalkorú fogvatartottak dohányzásának engedélyezése a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelményével, a gyermek védelméhez, valamint az egészséghez való joggal összefüggésben visszásságot okoz. 
A helyszíni ellenőrzés időpontjában munkatársaim nem tapasztaltak visszásságot a fogvatartottak egészséges környezethez való jogával összefüggésben. A rendelkezésre bocsátott dokumentumok szerint az intézet a környezetvédelmi előírásoknak megfelelően végzi a veszélyes és nem veszélyes hulladékok kezelését, míg a fűtési rendszer közeljövőben történő további korszerűsítése előremutató körülmény.
A fiatalkorú fogvatartottak szabadulására vonatkozó rendelkezéseket is áttekintettem. A jelenleg hatályos, az elzárás, illetőleg a pénzbírságot helyettesítő elzárás végrehajtásának részletes szabályairól szóló 7/2000. (III. 29.) IM-BM együttes rendelet 11. § (1) bekezdése értelmében az elzárást foganatosító szerv az elzárás kitöltéséről, illetőleg az elkövetőnek a pénzbírság megfizetése folytán történt szabadon bocsátásáról haladéktalanul értesíti a szabálysértési hatóságot, a bíróságot, az elkövető lakóhelye (tartózkodási helye) szerint illetékes pártfogó felügyelői szolgálatot, ha az elkövetőt más ügyben közérdekű munkára ítélték vagy pártfogó felügyelet alatt áll, valamint a fiatalkorú elkövető törvényes képviselőjét.
A 47. § (2) és (3) bekezdése szerint az elkövető szabadon bocsátásáról a szabálysértési hatóságot, a bíróságot, valamint a fiatalkorú elkövető törvényes képviselőjét haladéktalanul értesíteni kell. A szabadítással kapcsolatos egyéb kérdésekről a jogszabály rendelkezést nem tartalmaz.
Az intézet Házirendjének XII/3. pontja rendelkezik arról, hogy a tulajdon elleni szabálysértés miatt elzárásra ítélt fiatalkorúak szabadítása esetén, amennyiben az előzetesen értesített hozzátartozó, törvényes képviselő, gyám a megadott időpontra nem jelenik meg és az intézetet sem értesíti távolmaradásának okáról, az intézet segítséget kér a Budapest Főváros Önkormányzatának Módszertani Gyermekvédelmi Szakszolgálatától a fiatalkorú elhelyezéséhez. 
Jelzem, hogy a szabálysértési elzárás végrehajtásának részletes szabályairól szóló új BM rendelet előterjesztésének véleményezésekor már kifejtettem, hogy alapvető fontosságúnak tartom a garanciális eljárási szabályok meglétét és betartását annak érdekében, hogy az elzárással sújtott 18 év alatti, fiatalkorú személyek alapvető jogai ne sérüljenek. Rámutattam arra, hogy indokoltnak tartom rögzíteni a jogszabályban azt is, hogy a fiatalkorú elkövetőt a törvényes képviselő (szülője) kísérje be, tőle vegye át őt az intézet, a bv. intézetbe figyelemmel arra, hogy a jelenleg hatályos rendelet szerint a szabadításkor kötelező értesíteni a törvényes képviselőt kell.
Hangsúlyozom azonban azt is, hogy abban az esetben, ha a hozzátartozó, gyám az értesítés ellenére távol marad, a büntetés-végrehajtási intézet parancsnokságának a Gyvt. 72. § (1) bekezdése alapján kell intézkednie a fiatalkorú gyermekotthonban történő ideiglenes elhelyezése iránt, és erről haladéktalanul értesítenie kell a gyámhivatalt. 
A helyszíni vizsgálat idején az intézet egyetlen rendelkezésre álló csomagvizsgáló berendezése nem működött. Mint ahogy arra korábbi jelentésemben már rámutattam, hogy a csomagvizsgáló hiánya közvetlenül veszélyeztetheti nemcsak az őrszemélyzet, de a fogvatartottak biztonságát, azon keresztül pedig az élethez és az emberi méltósághoz, valamint az egészséghez való jogukat. [AJB-5623/2010. számú jelentés]

Intézkedéseim
A jelentésemben feltárt alapvető jogokat érintő visszásságok orvoslása érdekében 
I.	az Ajbt. 31. § (1) bekezdése alapján javaslom a büntetés-végrehajtás országos parancsnokának, hogy vizsgáltassa meg a Fiatalkorúak Büntetés-végrehajtási Intézete (Tököl) állománytáblája módosításának, illetve pszichológus státuszai emelésének lehetőségét, és az ahhoz szükséges anyagi fedezet biztosíthatóságát, továbbá dolgozzon ki intézkedési tervet a dohányzó zárkák megszüntetésére és a nem működő csomagvizsgáló javításának elvégzésére,
II.	az Ajbt. 32. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem a Fiatalkorúak Büntetés-végrehajtási Intézetének Igazgatójánál, hogy vizsgálja meg legalább egy-egy akadálymentes zárka és zuhanyozó kialakításának lehetőségét,
III.	az Ajbt. 37. §-a értelmében javaslom a közigazgatási és igazságügyi miniszternek, 
hogy fontolja meg a nemdohányzók védelméről és a dohánytermékek fogyasztásának, forgalmazásának egyes szabályairól szóló 1999. évi XLII. törvény módosítását, illetve kiegészítését a fiatalkorúak büntetés-végrehajtási intézetében történő dohányzás megtiltása vonatkozásában,
IV.	az Ajbt. 37. §-a alapján felkérem a belügyminisztert, hogy kezdeményezze a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól szóló 6/1996. (VII. 12.) IM rendelet csomagküldésre és az elítélt birtokában tartható tárgyakra vonatkozó rendelkezéseinek a módosítását úgy, hogy a fiatalkorúak büntetés-végrehajtási intézetében elhelyezettek részére dohányterméket még csomagban – szülői engedély mellett – sem lehessen küldeni.
V.	az Ajbt. 37. §-a alapján javaslom a belügyminiszternek, hogy a folyamatban lévő szabálysértési elzárás végrehajtásának részletes szabályairól szóló BM rendelet megalkotása során legyen figyelemmel azon kezdeményezésemre, miszerint szabálysértési elzárás letöltésére bevonuló fiatalkorú elkövetőt a törvényes képviselő (szülője) kísérje be a büntetés-végrehajtási intézetbe, vagyis az intézet tőle vegye át a fiatalkorút.

Budapest 2012. április 11.
Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Az alkalmazott jogszabályok
Az 1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról (Gyvt.)
72. § (1) Ha a gyermek felügyelet nélkül marad vagy testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődését családi környezete vagy önmaga súlyosan veszélyezteti, és emiatt azonnali elhelyezése szükséges, a települési önkormányzat jegyzője, a gyámhivatal valamint a rendőrség, az idegenrendészeti hatóság, a menekültügyi hatóság, az ügyészség, a bíróság a büntetés-végrehajtási intézet parancsnoksága (a továbbiakban: beutaló szerv) a gyermeket ideiglenesen.
b) a legközelebbi ideiglenes hatállyal elhelyezett gyermekek ellátását is biztosító nevelőszülőnél, vagy ha erre nincs lehetőség - az ideiglenes hatályú elhelyezés biztosítására is kijelölt - gyermekotthonban helyezi el, és erről haladéktalanul értesíti a gyámhivatalt, illetve külföldi állampolgárságú gyermek esetében - ide nem értve a 4. § (1) bekezdésének b) pontja szerinti személyt - a Kormány által kijelölt gyámhivatalt.
(3) A gyermeknek a gondozási helyre viteléről a beutaló szerv gondoskodik.

Az 1999. évi XLII. törvény a nemdohányzók védelméről és a dohánytermékek fogyasztásának, forgalmazásának egyes szabályairól
2. § (4) bekezdése szerint nyílt légtérben sem jelölhető ki dohányzóhely közoktatási intézményben, gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézményben, az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény 3. § f) pontja szerinti egészségügyi szolgáltatónál, ideértve a többcélú intézményt is, ha abban egészségügyi szolgáltatást is nyújtanak. Engedélyezi ugyanakkor a törvény zárt légterű dohányzóhely kijelölését büntetés-végrehajtási intézményekben a fogvatartottak számára.
Az 5. § (1) bekezdése értelmében dohánytermék nem árusítható közoktatási intézményben, személyes gondoskodást nyújtó szociális intézményben, gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézményben, valamint egészségügyi intézményben.

1991. évi LXIV. törvény a Gyermek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről
1. cikk Az Egyezmény vonatkozásában gyermek az a személy, aki tizennyolcadik életévét nem töltötte be, kivéve ha a reá alkalmazandó jogszabályok értelmében nagykorúságát már korábban eléri.
40. cikk 1. Az Egyezményben részes államok elismerik a bűncselekmény elkövetésével gyanúsított, vádolt vagy abban bűnösnek nyilvánított gyermeknek olyan bánásmódhoz való jogát, amely előmozdítja a személyiség méltósága és értéke iránti érzékének fejlesztését, erősíti a mások emberi jogai és alapvető szabadságai iránti tiszteletét, és amely figyelembe veszi korát, valamint a társadalomba való beilleszkedése és abban építő jellegű részvétele elősegítésének szükségességét.
3. Az Egyezményben részes államok minden erejükkel azon lesznek, hogy előmozdítsák különleges törvények és eljárások elfogadását, hatóságok és intézmények létrehozását a bűncselekmény elkövetésével gyanúsított, vádolt vagy abban bűnösnek nyilvánított gyermekek számára és különösen
a) olyan legalacsonyabb életkort állapítsanak meg, amelyen alul a gyermekkel szemben bűncselekmény elkövetésének vélelme kizárt;
b) minden lehetséges és kívánatos esetben tegyenek intézkedéseket e gyermekek ügyének bírói eljárás mellőzésével való kezelésére, annak fenntartásával, hogy az emberi jogokat és a törvényes biztosítékokat teljes mértékben be kell tartani.
4. Rendelkezések egész sorát, így különösen a gondozással, az irányítással és a felügyelettel, a tanácsadással, a próbára bocsátással, a családi elhelyezéssel, általános és szakmai oktatási programokkal és nem intézményes megoldásokkal kapcsolatban rendelkezéseket kell hozni annak érdekében, hogy a gyermekek számára jólétüknek megfelelő, valamint helyzetükhöz és az elkövetett bűncselekményhez mért elbánást lehessen biztosítani.

1979. évi 11. tvr. a büntetések és intézkedések végrehajtásáról (Bv. tvr.)
36. § (1) Az elítélt jogosult
a) a higiéniai feltételeknek megfelelő egészséges elhelyezésre, az egészségi állapotának és a szabadságvesztés végrehajtása alatti tevékenységének megfelelő élelmezésre, egészségügyi ellátásra;
b) a hozzátartozóival, valamint az általa megjelölt és a büntetés-végrehajtási intézet által engedélyezett személyekkel való levelezésre, a levelek gyakorisága és terjedelme nem korlátozott;
c) legalább havonként látogató fogadására; ha a büntetés-végrehajtási intézet biztonsága indokolja, az elítélt rácson keresztül beszélhet a látogatóval;
d) társadalmilag hasznos munka végzésére, a munka mennyiségének és minőségének megfelelő jövedelemre, munkavédelemre;
e) a nők és a fiatalkorúak a rájuk vonatkozó sajátos védelemre;
g) a büntetés-végrehajtási intézetben és a büntetés-végrehajtástól független szervhez közérdekű bejelentés, panasz, kérelem és jognyilatkozat előterjesztésére;
h) vallási vagy lelkiismereti meggyőződésének szabad megválasztására, annak kinyilvánítására és gyakorlására;
i) a személyi tulajdonához fűződő jogainak védelmére;
j) a szabadulása utáni munkába állása és letelepedése érdekében a munkáltató, valamint karitatív szervezetek megbízottjával és pártfogóval való érintkezésre;
k) naponként legalább egy órai szabad levegőn tartózkodásra;
l) pihenésre, szabadidőre, a rendszeresen végzett munka után fizetett szabadságra;
m) önképzésre, sajtótermékek megrendelésére, a büntetés-végrehajtási intézet művelődési és sportolási lehetőségeinek igénybevételére;
n) általános iskolai, indokolt esetben középfokú, valamint felsőfokú tanulmányok folytatására, a vizsgákra való felkészüléshez a jogszabályban meghatározott tanulmányi és vizsgaszabadságra;
VII. cím
A fiatalkorúakra vonatkozó rendelkezések
48. § (1) Az I-VI. cím rendelkezéseit a jelen címben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni azokra az elítéltekre, akiknek a szabadságvesztést a fiatalkorúak börtönében vagy a fiatalkorúak fogházában kell letölteniük. (2) A szabadságvesztés végrehajtása során különös gondot kell fordítani a fiatalkorú nevelésére, oktatására, személyiségének fejlesztésére és testi fejlődésére. (3) A fiatalkorúak büntetésvégrehajtási intézetében felnőttkorú elítéltek csak az intézet működése érdekében helyezhetők el.
49. § (1) A fiatalkorúak szabadságvesztését külön büntetésvégrehajtási intézetben kell végrehajtani. (2) A fiatalkorúak börtönének, illetőleg a fiatalkorúak fogházának rendje - a fiatalkorúak életkori sajátosságaiból fakadó eltérésekkel - a börtön, illetve a fogház rendjének felel meg.
50. § (1) Biztosítani kell, hogy a fiatalkorú szakmunkás-, illetőleg betanítottmunkás-képzésben vegyen részt, és lehetővé kell tenni, hogy középfokú tanulmányokat folytasson. (2) A fiatalkorú neveléséhez és a társadalomba beilleszkedésének segítéséhez igénybe kell venni a gyámhatóság és az egyéb állami szervek, a társadalmi szervezetek, a pártfogó felügyelő, valamint a fiatalkorú hozzátartozóinak segítségét.
51. § (1) A fiatalkorú dicsérő oklevéllel is jutalmazható. (2) A rövid tartamú eltávozás tartama mind a fiatalkorúak börtönében, mind a fiatalkorúak fogházában évente legfeljebb tizenöt nap.
52. § (2) A magánelzárás a fiatalkorúak börtönében húsz, a fiatalkorúak fogházában tíz napig terjedhet; engedélyezhető, hogy a fiatalkorú dolgozzék.
53. § A fiatalkorú munkáltatása a fiatalkorúakra vonatkozó munkajogi szabályok figyelembevételével történik; külső munkában részt vehet.
53/A. § A fiatalkorú gyógyszert, gyógyászati segédeszközt térítés nélkül kap.

6/1996. (VII. 12.) IM r. a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól (R.)
208. § (1) A fiatalkorú befogadásáról - a 29. § (1) bekezdésben meghatározottakon kívül - hetvenkét órán belül értesíteni kell a) a lakóhely szerint illetékes gyámhatóságot; b) a törvényes képviselőt, a gyámság esetén a gyámot; c) átmeneti vagy tartós nevelésbe vett fiatalkorú esetén az illetékes területi gyermekvédelmi szakszolgálatot. (2) Az (1) bekezdésben meghatározott szerveket és személyeket a fiatalkorú szabadulásáról is értesíteni kell.
209. § (1) A fiatalkorú felkészítő részlegbe való helyezése kötelező, róla a környezettanulmányt a pártfogó felügyelői szolgálattól be kell szerezni. (2) A fiatalkorú megismerése érdekében a 208. §-ban megjelölt szervektől és személyektől az intézet véleményt, információt kér.
210. § (1) A fiatalkorúak életrendjére, az elhelyezési körletük belső rendjére, az intézeten belüli mozgásukra vonatkozó előírásokat, továbbá a személyes szükségletekre fordítható összeget - a szabadságvesztés végrehajtási fokozatára figyelemmel - a jogszabályok keretei között a parancsnok határozza meg. (2) Az (1) bekezdés szerinti rendelkezések meghozatalánál figyelembe kell venni a korosztályoknak megfelelő sajátos szükségleteket, törekedni kell a fiatalkorút érhető káros hatások elkerülésére.
210/A. § A fiatalkorú elítéltek részére - amennyiben annak feltételei biztosítottak - naponta lehetővé kell tenni a meleg vizes fürdést (zuhanyozást).
211. § Az oktatásban vagy szakmai képzésben részt vevő fiatalkorúak - a szabadságvesztés végrehajtási fokozatára tekintet nélkül - azonos tanulmányi osztályba, illetve tanulócsoportba is beoszthatók.
212. § A fiatalkorúak öntevékeny szervezetei felügyelet mellett működhetnek.
213. § (1) Az intézet a törvényes képviselő kérésére a fiatalkorú fejlődéséről, magatartásáról köteles felvilágosítást adni. (2) Az intézetben szülői értekezlet tartható, a fiatalkorúak részére szervezett rendezvényekre a hozzátartozói is meghívhatók.
218. § A szabadulás előtt az intézet - a pártfogó felügyelővel együttműködve - fokozott figyelmet fordít a fiatalkorú lakáskörülményeinek a rendezésére, az elhelyezkedés elősegítésére, a tanulmányok folytatására, az esetleges szociális ellátások és gondoskodás igénybevételére vonatkozó tájékoztatás megadására.
220. § (1) Ha a fiatalkorú a várható szabadulásakor a tizennyolcadik életévét még nem tölti be, az intézet a pártfogó felügyelettel kapcsolatos intézkedés érdekében értesíti a fiatalkorú lakóhelye szerint illetékes pártfogó felügyelői szolgálatot. (2) Ha a fiatalkorú nem a korábbi lakóhelyén kíván tartózkodni, az intézet azt a pártfogó felügyelői szolgálatot is értesíti, amelynek illetékességi területén a fiatalkorú a szabadulása után letelepedni szándékozik. (3) Ha a fiatalkorút a szabadságvesztés foganatba vétele előtt átmeneti nevelésbe vagy tartós nevelésbe vették, a szabadulás előtt a területi gyermekvédelmi szakszolgálatot is értesíteni kell a fiatalkorú elhelyezésének elősegítése érdekében. A fiatalkorút szabadulásakor a területi gyermekvédelmi szakszolgálat által megjelölt személynek kell átadni. Ha az átvételre megjelölt személy nem jelenik meg, a fiatalkorút a fogva tartás helye szerint illetékes megyei (fővárosi) ideiglenes elhelyezést biztosító gyermekotthonba kell szállítani.

A büntetés-végrehajtás országos parancsnokának 1-1/44/2010. (VII.14.) OP intézkedése 
III. Pszichológus feladatai
1. Fogvatartotti pszichológiai ellátás
A munkaszervezésénél irányadó szempont az ellátandók létszámának behatárolása. A lehetőségek függvényében törekedni kell arra, hogy a pszichológus maximum 150-200 fogvatartott, speciális csoportoknál (fiatalkorúak, életfogytig tartó szabadságvesztés büntetést töltök, gyógyító-nevelő csoport, HIV körlet stb.) 50-70 fogvatartott gondozását végezze.

A Miniszteri Bizottság Európai Börtönszabályokról szóló Rec (2006) 2 ajánlása a tagállamok számára (Európai Börtönszabályok)
Az egészségügyi ellátás szervezete a büntetés-végrehajtási intézetben
40. Szabály
40.1. A büntetés-végrehajtási intézetben nyújtott egészségügyi ellátást a helyi önkormányzat vagy az állam általános egészségügyi ellátási szolgálatával szoros kapcsolatban kell megszervezni.
40.3. A büntetés-végrehajtási intézet egészségügyi szolgálatainak törekedniük kell minden testi vagy mentális betegség, valamint azon hiányosságok vagy fejlődési rendellenességek kiszűrésére és kezelésére, amelyekben a fogvatartottak esetleg szenvednek.
40.5. Ennek érdekében, minden fogvatartottnak részesülnie kell a szükséges orvosi, sebészeti, pszichológiai ellátásban, azokat is ideértve, amelyek szabad környezetben állnak rendelkezésre.
47.2. A büntetés-végrehajtás közegében működő egészségügyi szolgálatnak biztosítania kell minden olyan fogvatartott pszichiátriai kezelését, akinek ilyen terápiára van szüksége és kiemelt figyelmet kell fordítania az öngyilkosság megelőzésére.
Az elítéltek fogvatartottak szabadulása
107. Szabály
107.1. Az elítélt fogvatartottaknak alkalmas időben és szabadulásuk előtt segítséget kell kapniuk kifejezetten ilyen célra kialakított eljárások és programok révén, amelyek lehetővé teszik számukra a börtönélet és a közösségben folyó, belső törvényeket tisztelő élet közötti átmenetet.
107.2. Különösen a hosszabb időtartamú büntetésekre ítélt fogvatartottak tekintetében intézkedéseket kell foganatosítani a szabad környezetben való élethez vezető fokozatos visszatérés biztosítására.
107.3. Ez a cél a szabadulásra történő felkészítő program vagy ellenőrzés melletti feltételes szabadon bocsátás révén érhető el, amelyet hatékony szociális segítség kísér.
107.4. A büntetés-végrehajtási hatóságoknak szorosan együtt kell dolgozniuk a szociális szolgálatokkal és azokkal a szervezetekkel, amelyek kísérik és segítik a szabadult fogvatartottakat abban, hogy megtalálják a helyüket a társadalomban, különösen a családi élet újrakezdésével és munka találásával.