Az alapvető jogok biztosának
Jelentése
Az AJB-1690/2012 ügyben

Előadó: dr. Hajas Barnabás
Az eljárás megindítása
Sajtóhírekből értesültem arról, hogy a MTVA Kunigunda utcai épülete előtt 2011. december folyamán éhségsztrájkot folytató személyeket több alkalommal érték atrocitások. Figyelemmel arra, hogy az értesüléseim alapján nem volt kizárható, hogy több alapvető joggal összefüggő visszásság történt, az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (Ajbt.) 18. § (4) bekezdése alapján a gyülekezéséhez való jog, valamint a véleménynyilvánítási szabadság érvényesülésével átfogó vizsgálatára az ügyben hivatalból indítottam vizsgálatot, melynek eredményes lefolytatása érdekében az országos rendőrfőkapitánytól tájékoztatást, a rendelkezésre álló iratok és videofelvételek megküldését kértem.

Megállapított tényállás
Az országos rendőrfőkapitány 2012. január 27-én kelt válaszában a következőkről tájékoztatott. Álláspontja szerint az éhségsztrájk jogi megítélése a megvalósulás körülményeire, illetve az esetleges bejelentés tartalmára tekintettel történik. Abban az esetben, ha az éhségsztrájkra közterületen, közös véleménynyilvánítás keretében kerül sor, úgy az a gyülekezési jogról szóló 1989. évi III törvény (a továbbiakban: Gytv.) hatálya alá tartozik, függetlenül attól, hogy azt előre bejelentették-e vagy spontán szerveződésként megy végbe. Abban az esetben viszont, ha az éhségsztrájkot közterületnek nem minősülő területen tartják, az nem tartozik a Gytv. hatálya alá, ezért azzal összefüggésben bejelentési kötelezettség nem áll fenn. Az MTVA Kunigunda utcai épülete előtti éhségsztrájkot nem közterületen tartották meg, annak a Budapesti Rendőr-főkapitányág felé történő bejelentésére nem került sor. 
A Budapest, III. kerület Kunigunda útja 64. sz. alatt található, az MTVA által bérelt épület „A” bejárati kapuja előtt a kapuhoz tartozó magánterületen levő előtető alatt 2011. december 10-től egy szakszervezet elnöke és különböző létszámban (3-8 fő) jelenlévő társai „gördülő” éhségsztrájkot folytattak. 
Az országos rendőrfőkapitány azt is kifejtette, „Tekintettel arra, hogy a szakszervezet elnöke által szervezett megmozdulás – figyelemmel arra is, hogy az magánterületen és nem közterületen zajlott – nem tartozott a Gytv. hatálya alá, ezért annak folyamatos rendőri biztosítására nem került sor, azt a rendőrjárőr csak visszatérően ellenőrizte.” A szerveződéshez kapcsolódóan, a fent megjelölt helyen, 2011. december 15-én 14.45 és 17.25 óra közötti időben, a Magyar Vegyipari, Energiaipari és Rokon Szakmában Dolgozók Szakszervezeti Szövetsége „szolidaritási demonstrációt” szervezett. A demonstráció rendőri biztosítás mellett zajlott, a rendezvény ideje alatt rendkívüli esemény nem történt, rendőri intézkedésre nem került sor. 
A főkapitánytól kapott tájékoztatás szerint az MTVA által bérelt épület és a hozzá tartozó terület tulajdonosa, illetve üzemeltetője a létesítmény őrzés-védelmét egy biztonsági szolgálat (a továbbiakban: biztonsági szolgálat) útján látja el. Az éhségsztrájkolókat a biztonsági szolgálat több esetben szólította fel a magánterület elhagyására, ami a felek közötti összeszólalkozásokhoz vezetett. Tekintettel arra, hogy az éhségsztrájkolók egy része belépési engedéllyel rendelkezett az épületbe, valamint arra, hogy a magánterület a közterülettől fizikai akadállyal elválasztva, elhatárolva nem volt, továbbá a biztonsági szolgálat nem volt tudatában az ilyen esetekben milyen módon léphet fel, konkrét intézkedésekre részéről nem került sor. Az MTVA azonban folyamatosan szóbeli felszólításokat intézett a biztonsági szolgálathoz, hogy a birtokháborítást szüntessék meg. A biztonsági szolgálat vezetői elmondásuk alapján írásos megkeresés nélkül, tartva az esetleges általuk elkövetett jogsértések alapján történő kártérítési, illetve büntetőjogi felelősségre vonástól, az éhségsztrájkolókkal szemben nem léptek fel. A biztonsági szolgálat írásbeli megkeresést, felszólítást, sem a terület tulajdonosától, sem az üzemeltetőjétől, sem a bérlőtől nem kapott a közöttük fennálló hatásköri viták, illetve egyéb aggályok miatt. 
A probléma megoldása érdekében 2011. december 17-én a biztonsági szolgálat rendőri intézkedést kért egy német forgatócsoport és az éhségsztrájkolók magánterületen történő jogszerűtlennek vélt tartózkodása miatt. A rendőrjárőr megérkezésekor a külföldi forgatócsoport már nem tartózkodott a helyszínen. A bejelentésben megjelölt birtokháborítás kapcsán a járőr felhívta a bejelentő figyelmét arra, hogy a be- és kiléptetés rendjének fenntartása bűncselekmény, vagy szabálysértés hiányában magánterületen a biztonsági szolgálat feladata. A felvilágosításon túlmenően rendőri intézkedésre nem került sor. 
A kővetkező bejelentés 2011. december 25-én történt, melynek keretében a szakszervezet elnöke azt sérelmezte, hogy az éhségsztrájkjukat az épületből hang- és fényeffektekkel zavarják. A kiérkező járőr megítélése alapján az épületre szerelt hangszóróból hallható karácsonyi ének nem volt zavaróan hangos, a szerveződés helyszínét pedig a biztonsági szolgálat reflektoraival világították meg az épületből. A biztonsági szolgálat vezetői elmondták, hogy a fényszóró az épület biztonságát hivatott szolgálni, azonban a zenén halkítani fognak, amiről valóban gondoskodtak. A járőr miután a felek részére a szükséges felvilágosítást megadta, a helyszínt elhagyta. Az intézkedés során csendháborítás szabálysértése miatt készült rendőri feljelentés – hatáskör hiányában – a Budapest III. kerület Óbuda-Békásmegyer Önkormányzat Polgármesteri Hivatal jegyzőjének (a továbbiakban: jegyző) küldték meg. 
A tájékoztatás szerint 2011. december 28-án a szakszervezet elnöke, akinek munkaviszonyát előzőleg megszüntették, rendőri intézkedést kért, mivel elmondása szerint személyes tárgyaiért az épületben található irodájába nem engedték be. A helyszínre érkező járőrnek és közrendvédelmi parancsnoknak az MTVA igazgatóhelyettese elmondta, hogy a beléptetés szabályai szerint egyszerre csak egy személyt engednek be és kísérnek fel az irodába. A szakszervezeti elnökkel bemenni kívánó személyeket, akik egy része korábban a székházban dolgozott, együtt nem engedték be az irányadó belső szabályozás miatt. Az igazgatóhelyettes elmondta továbbá, hogy senkit sem gátolnak a személyes tárgyai elvitelében, azonban a beléptetés szabályait be kell tartaniuk. A szakszervezet elnöke továbbra is ragaszkodott ahhoz, hogy társaival együtt léphessen be az épületbe, egyedül nem volt hajlandó bemenni. Az országos rendőrfőkapitány válasza szerint a jogorvoslati lehetőségekre nézve a felek részére a felvilágosítást az eljáró rendőr megadta. Ezen lehetőségek érvényesítése érdekében a feleket igazoltatta, ennek céljáról és a felvett adatok tárolásának, kikérésének módjáról az igazoltatottakat tájékoztatta. Hatáskör hiányában további intézkedésre nem került sor. 
A nagy média visszhangnak köszönhetően a szerveződéshez kapcsolódóan az MTVA épülete előtti közterületen 2011. december 28-án, 17.30 és 20.55 óra közötti időben Dés András magánszemély által szervezett „flashmob” szimpátia demonstráció került megtartásra. A demonstráció rendőri biztosítás mellett zajlott, a rendezvény ideje alatt rendkívüli esemény nem történt, rendőri intézkedésre nem került sor. A rendezvényen mintegy 300 fő résztvevő jelent meg. 
Ezt követően 2011. december 29-én, a hajnali órákban, a szakszervezet elnökének bejelentése alapján rendőri intézkedésre került sor, amikor a biztonsági szolgálat alkalmazottai kordon állításával igyekeztek a magánterület kerítéssel el nem határolt részét elválasztani a közterülettől, valamint a beléptetést szabályozni olyan módon, hogy a kordon elemek között egy személynek megfelelő szabad helyet hagytak, ahol a beléptetést biztonsági őr végezte volna. Ezt azonban az éhségsztrájkban részt vevő személyek a kordon elemek közé való beüléssel passzívan megakadályozták, mivel a kordon elemeket ebből adódóan összezárni nem sikerült. A helyszínen a járőrök megállapították, hogy a személyi szabadság biztonsági szolgálat részéről történő jogszerűtlen korlátozására nem került sor, mivel az érintett magánterületről bárki szabadon kivonulhatott, azonban e területre csak azt engedték be, aki érvényes belépővel rendelkezett.
Az intézkedő rendőrök – tekintettel arra, hogy jogsértést nem állapítottak meg – a feleket ismételten felvilágosították a jogérvényesítés lehetőségeiről, valamint felhívták az érintettek figyelmét a problémák jogi úton való megoldására és az esetleges jogsértésektől való tartózkodásra. Utasításra a járőrök látható módon a helyszínen maradtak, így is elősegítve az esetleges konfliktusok, jogsértések megelőzését. Később, néhány óra elteltével – tekintettel arra, hogy a passzív ellenállás megakadályozta a kerítés elemek felállítását – a biztonsági szolgálat a kordon elemeket felszedte és elvonult az előtérről. Az esemény kapcsán a jegyző birtokvédelmi eljárást indított. A fentieken kívül rendőri intézkedésre nem került sor. 
A szerveződés az intézmény funkcionális közszolgálati jellegű működését nem zavarta, mivel az épületbe történő be- és kilépés a „B” kapun keresztül valósult meg. 
A BRFK III. Kerületi Rendőrkapitányság Bűnügyi Osztálya jelenleg is vizsgálja, hogy fenti események kapcsán bűncselekmény gyanúja bármely fél részéről felmerült-e. 
A szakszervezet elnöke 2012 januárjában a BRFK III. Kerületi Rendőrkapitányságon feljelentést tett ismeretlen tettesek ellen, a Btk. 174/C. (1) bekezdésében meghatározott, az egyesülési, a gyülekezési szabadság, valamint a választási gyűlésen való részvétel jogának megsértése bűntett elkövetésének megalapozott gyanúja miatt. A feljelentést a BRFK III. Kerületi Rendőrkapitányság illetékesség hiányában, az eljárás lefolytatása céljából megküldte a BRFK Szervezett Bűnözés Elleni Főosztály részére.

Érintett alapvető jogok
–	a békés gyülekezéshez való jog (Alaptörvény VIII. cikk (1) bekezdés „Mindenkinek joga van a békés gyülekezéshez.”)
–	a szabad véleménynyilvánításhoz való jog (Alaptörvény IX. cikk (1) bekezdés „Mindenkinek joga van a véleménynyilvánítás szabadságához.”)

A vizsgálat megállapításai
I. Az alapvető jogok országgyűlési biztosának feladat- és hatáskörét, valamint ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (Ajbt.) határozza meg. Az Ajbt. 18. § (1) bekezdésének f) pontja szerint az alapvető jogok biztosához bárki fordulhat, ha megítélése szerint rendvédelmi szerv tevékenysége vagy mulasztása a beadványt tevő személy alapvető jogát sérti vagy annak közvetlen veszélyével jár (a továbbiakban együtt: visszásság), feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Az Ajbt. 18. § (4) bekezdése szerint az alapvető jogok biztosa a hatóságok tevékenysége során felmerült, az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében hivatalból eljárást folytathat. A hivatalból indított eljárás természetes személyek pontosan meg nem határozható, nagyobb csoportját érintő visszásság kivizsgálására vagy egy alapvető jog érvényesülésének átfogó vizsgálatára irányulhat. 
A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 1. § (5) bekezdése értelmében a vizsgálattal érintett rendőrség rendvédelmi szerv, így tevékenységének vizsgálata az Ajbt. 18. §-a alapján ombudsmani hatáskörbe tartozik. Utalva az OBH 2452/2008., OBH 3262/2008., OBH 3595/2008., OBH 3628/2008., OBH 5266/2008., OBH 1617/2009., AJB 6021/2009., AJB 6630/2009., AJB 871/2011., AJB 1986/2011., valamint az AJB-2747/2011. és az AJB-2888/2011. számú ügyekben kiadott jelentéseimre, ismételten fel szeretném hívni a figyelmet, hogy az Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény (Rtv.) preambuluma célként fogalmazza meg „az Alaptörvénynek és Magyarország nemzetközi jogi kötelezettségeinek, valamint a jogállamiság követelményeinek megfelelően működő Rendőrség kialakítás[át]”. Az Rtv. 2. § (1) bekezdése második mondata szerint „A Rendőrség tiszteletben tartja és védelmezi az emberi méltóságot, óvja az ember jogait.”

II. Az országos rendőrfőkapitány válaszából, valamint a rendőrség tevékenységéből minden kétséget kizáróan kitűnik, hogy az „éhségsztrájkot” a rendőrség nem tekintette gyülekezésnek. Indokolt tehát alaposan megvizsgálni, hogy a szóban forgó rendezvény minek minősül.
Az MTVA Gyártóbázisa előtt „éhségsztrájkot” folytató személyek magatartása minden szempontból megfelelt a gyülekezés dogmatikai fogalmának, ugyanis több személy, azonos helyen, annak érdekében gyűlt békésen össze, hogy – vitán felül állóan közéleti kérdésben – véleményét közösen kinyilvánítsa. Kérdésként legfeljebb az vethető fel, hogy magatartásuk megítélése szempontjából van-e, illetve mennyiben jelentősége annak, hogy hol gyűltek össze.
Közkeletű vélekedés ugyan, hogy „gyülekezni csak közterületen lehet”, azonban ennek jogszabályi alapja nincsen, ugyanis – hasonlóan a résztvevők létszámához – a gyülekezés helyét nem határozza meg sem az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozta, de a Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmánya, az Emberi Jogok Európai Egyezménye, az Alaptörvény vagy a Gytv. sem.1 Emellett a gyülekezés helyét az uralkodó szakirodalmi álláspont sem tartja annak fogalmi elemei körébe tartozónak. Az Emberi Jogok Európai Bírósága is arra az álláspontra helyezkedett, hogy a békés gyülekezéshez való jog magában foglalja mind a magánterületen, mind a közterületen való gyülekezés jogát.2 A Gytv. 3. §-a több rendezvény-típusról megállapítja, hogy azok nem tartoznak a törvény hatálya alá, azonban ezek között nem szerepelnek a nem közterületi rendezvények. Ezen túlmenően a Gytv. – rendőrség képviselőjének rendezvényen való részvételére vonatkozó – 12. §-ához fűzött miniszteri indokolás negyedik bekezdéséből azonban arra következtethetünk, hogy a közterületen, középületben, de még a magánlakásban tartott rendezvények is a gyülekezési jog körébe tartoznak, azonban csak a közterületen tartandó rendezvényeket kell a rendőrségnek bejelenteni, és a rendőrség képviselőjének a magánlakásban (magánterületen) szervezett rendezvényen való részvételére kizárólag a jogosult hozzájárulásával van lehetőség.3 A Gytv. 8. §-a pedig kifejezetten a „bejelentéshez kötött rendezvény” fordulatot használja, amiből a contrario következik az is, hogy vannak a törvény hatálya alá tartozó, de nem bejelentendő rendezvények.
Megjegyzem, hogy a közterület fogalmának meghatározása, és a gyülekezési jog gyakorlásával összefüggésben a jelentősége, számos értelmezési és jogalkalmazási kérdést is felvetett. A Gytv. közterület-fogalma ugyanis lényegesen szűkebb a „szabad ég alatti” kategóriánál. Bár utóbbi nem pusztán azt jelenti, hogy a rendezvény helyszíne nincs befedve, hanem azt, hogy a rendezvény nincs elkerítve, így gyakorlatilag csaknem átláthatatlan a rendezvényre bejutók köre. Ilyen helyszín lehet tehát egy beépítetlen telek, a közönség előtt nyitva álló magánterület, (magán)erdő, vagy éppen közterület használati hozzájárulás alapján használt terület, amely pedig bizonyosan nem esik a Gytv. 15. § a) pontjában meghatározott közterület fogalma (a mindenki számára korlátozás nélkül igénybe vehető terület, út, utca, tér) alá.
Mindebből pedig arra kell következtetni, hogy a „nem közterületen” tartott rendezvények esetén értelemszerűen fennállnak a Gytv.-ben meghatározott tilalmak (pl.: nem járhat mások jogainak és szabadságának sérelmével, nem valósíthat meg bűncselekményt, vagy ennek elkövetésére vonatkozó felhívást, nem lehet fegyveresen, vagy felfegyverkezve megjelenni), és a rendezőt terhelő (rend fenntartására irányuló, vagy éppen a résztvevővel egyetemlegesen fennálló kártérítési) kötelezettségek. Az ilyen rendezvények esetében azonban – lévén nem közterületen kell intézkedni – a rendőrség beavatkozási lehetősége is korlátozott. Attól függően, hogy a terület magánlakásnak4 minősül, vagy sem,5 eltérő szabályok alapján mehet be a helyszínre, és léphet fel a rendőrség. Meg kívánom jegyezni azonban, hogy míg általában az ingatlan jogszerű használójának hozzájárulása nélkül nehezen képzelhető el a rendezvény jogszerű volta, addig további mérlegelést igényelnek a közforgalom előtt nyitva álló magánterületre szervezett rendezvények. Ez utóbbi esetekben azonban nem a hozzájárulás szükségessége, hanem annak megtagadásának feltételei kell, hogy a vizsgálódás tárgyát képezzék.
Megjegyzendő, hogy a Gytv. sajátos közterület-fogalma megfeleltethető a közterület-felügyeletről szóló 1999. évi LXIII. törvény 27. § a) pontjában meghatározott közterület-fogalomnak. Eszerint közterület a közhasználatra szolgáló minden olyan állami vagy önkormányzati tulajdonban álló terület, amelyet rendeltetésének megfelelően bárki használhat, ideértve a közterületnek közútként szolgáló és a magánterületnek a közforgalom számára a tulajdonos (használó) által megnyitott és kijelölt részét, továbbá az a magánterület, amelyet azonos feltételekkel bárki használhat. Ha ennek ismeretében értelmezzük a Gytv. a „mindenki számára korlátozás nélkül igénybe vehető terület, út, utca, tér”-ként meghatározott közterület-fogalmat, akkor annak kizárólag olyan értelmet tulajdoníthatunk, amely nem szűkíti le a közterület körét az „út, utca, tér” körére, hanem arra is fegyelemmel van, hogy az adott terület ténylegesen mindenki számára korlátozás nélkül igénybe vehető-e. Kizárólag ez az értelmezés konform azzal – az egyébként helyes – gyakorlattal, amely szerint bizonyos területek annak ellenére elveszíthetik közterületi minőségüket, hogy egyébként a szó hétköznapi értelmében közterületnek számítanának. E megközelítésben tehát amennyiben az adott terület mindenki számára korlátozás nélkül igénybe vehető, akkor függetlenül attól, hogy az ingatlan-nyilvántartásban milyen megjelölésű az ingatlan, közterületnek kell tekinteni. Vagyis a tényleges, nem pedig a tulajdonjogi helyzet az, amelyet ennek során mérlegelni kell.
Figyelemmel arra, hogy a vizsgált ügyben az „éhségsztrájk” helyszíne egy elkerítetlen területen állt, ahová bárki korlátozás nélkül odamehetett, álláspontom szerint azt mindaddig, amíg annak tulajdonosa erről a demonstrálókat és a rendőrséget nem tájékoztatta, közterületnek kellett volna a rendőrségnek tekintenie.
A helyzet azonban alapvetően megváltozott akkor, amikor a terület jogszerű használója ebbéli minőségét az érintettek tudomására hozta.
A rendőrség annak ellenére, hogy a terület jogszerű használója és a demonstrálók egyaránt kérték a segítségét, eljárása során kísérletet sem tett a kialakult konfliktushelyzet megnyugtató rendezésére, hanem arra hivatkozva, hogy a rendezvény nem közterületen zajlik abból távolmaradt. Ennek egyenes következménye volt, hogy a konfliktusban résztvevők önhatalommal (mobil kerítés felállításával, illetve annak megakadályozásával) kívánták a helyzetet rendezni. 
A rendőrség a helyszínen nem vizsgálta sem azt hogy a rendezvény jár-e mások jogainak és szabadságának sérelmével, sem pedig azt, hogy a demonstrálók gyülekezési jogát megsértették-e. (És a nyomozóhatóságnak ezt egy hónap alatt sem sikerült eldöntenie.) Mindkét kérdésben éppen alapjogvédelmi kötelezettségéből fakadóan kellett volna a tényállást tisztáznia.
Úgy vélem, hogy az ilyen kiélezett helyzetekben a rendőrségnek éppen a konfliktusok eszkalációjának megelőzése érdekében folyamatosan kommunikálva, proaktívan, az érintettek (demonstrálók és kívülállók) jogaira figyelemmel kell eljárnia.
A fentiekre tekintettel megállapítottam, a rendőrség eljárása során azzal, hogy nem ismerte fel, a békés gyülekezéshez való jog védelmét élvező magatartással áll szemben, és nem tisztázta kellő mértékben a tényállást, a vizsgált alapjoggal összefüggő visszásságot okozott, egyúttal pedig nem teljesítette objektív alapjogvédelmi kötelezettségét.

Intézkedéseim
A jelentésemben feltárt, alkotmányos joggal összefüggő visszásság orvoslása, jövőbeni megszüntetése és megelőzése érdekében, az Ajbt. 31. §-a alapján – az országosan egységes jogalkalmazás érdekében – felkérem az országos rendőrfőkapitányt, tegye meg a szükségesnek tartott intézkedéseket annak érdekében, hogy 
1.	az intézkedő rendőrök minden esetben tisztázzák tényállást, ennek során
a.	az intézkedő rendőrök ismerjék fel, ha egy csoportosulás gyülekezési jogát gyakorolja;
b.	az intézkedő rendőrök ismerjék fel, ha a gyülekezési jog törvényi korlátait (fegyveres, vagy felfegyverkezve megjelenés tilalma, mások jogainak és szabadságának sérelme stb.) megsértő rendezvénnyel találkoznak;
2.	a rendőrség fellépésével törekedjen a konfliktushelyzetek megelőzésére, illetve lehetőségeihez képest, a megoldásukra.

Budapest, 2012. február 24.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Lábjegyzet
1 Hasonlóan ld. 55/2001. (XI. 29.) AB számú határozatot
2 Rassemblement Jurassien/Unité Jurassienne v. Switzerland (Application no. 8191/78, Commission decision of 10 October 1979)
3 „Azért, hogy a rendőrség a rendezvény zavartalan lebonyolításának biztosítása során adódó feladatait elláthassa, a Javaslat lehetővé teszi a rendőrség képviselőjének a rendezvényen való jelenlétét. Ez a lehetőség a rendőrség képviselőjét minden, a törvény hatálya alá tartozó rendezvénnyel kapcsolatban megilleti. Ennek megfelelően a rendőrség képviselője az alapvető közrendvédelmi feladatából eredően mind a közterületen, mind a középületben megtartott rendezvényen jelen lehet. Ez a rendelkezés a magánlakásban megtartásra kerülő rendezvényeket nem érinti, hiszen magánlakásba rendőr csak külön jogszabály által meghatározott esetekben vagy a tulajdonos, bérlő hozzájárulásával léphet be.”
4 Rtv. 97. § (1) bekezdés c) pontja szerint magánlakás: a lakás (üdülő, nyaraló vagy a lakás céljára használt egyéb helyiség, létesítmény, tárgy), az ahhoz tartozó nem lakás céljára szolgáló helyiség, létesítmény, bekerített terület. Az Rtv. 39. §-a értelmében a rendőr – főszabályként – magánlakásba bebocsátás vagy hatósági határozat nélkül nem léphet be, illetve nem hatolhat be. 
5 Rtv. 40. § A rendőr a feladata ellátása során – jogszabály eltérő rendelkezése hiányában – beléphet a magánlakásnak nem minősülő egyéb helyre, és ott az intézmény rendjének lehetőség szerinti tiszteletben tartásával intézkedhet.