Az alapvető jogok biztosának
Jelentése
az AJB-870/2012. számú ügyben

Előadó: dr. Horváth Luca Kornélia
Az eljárás megindulása 
A panaszosok beadványukban a lakókörnyezetükben található „Művház Bisztró” (Keszthely, Arany János u. 11.) zajos működését és azzal összefüggésben Keszthely Város Önkormányzata jegyzőjének (a továbbiakban: jegyző) eljárását kifogásolták. Egyúttal sérelmezték, hogy a vendéglátóegység működésének megkezdéséről őket nem értesítették, így nem vehettek részt az üzemeltetés körülményeinek alakításában.
A beadvány alapján felmerült az egészséges környezethez, a tisztességes eljáráshoz, a jogorvoslathoz való jog, valamint a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményének sérelme, ezért az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény 20. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam.

Érintett alapvető jogok és alkotmányos értékek
·	Jogállamiság, valamint a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye: „Magyarország független, demokratikus jogállam.” (Alaptörvény B) cikk (1) bekezdés)
·	Tisztességes eljáráshoz való jog: „Mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és ésszerű határidőn belül intézzék. A hatóságok törvényben meghatározottak szerint kötelesek döntéseiket indokolni.” (Alaptörvény XXIV. Cikk)
·	Jogorvoslathoz való jog: Mindenkinek joga van ahhoz, hogy jogorvoslattal éljen az olyan bírósági, hatósági és más közigazgatási szervek döntése ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. (Alaptörvény XXVIII. cikk (7) bekezdés)
·	Egészséges környezethez való jog: „A természeti erőforrások, különösen a termőföld, az erdők és a vízkészlet, a biológiai sokféleség, különösen a honos növény- és állatfajok, valamint a kulturális értékek a nemzet közös örökségét képezik, amelynek védelme, fenntartása és a jövő nemzedékek számára való megőrzése az állam és mindenki kötelessége. (Alaptörvény P) cikk) „Magyarország elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez. Aki a környezetben kárt okoz, köteles azt – törvényben meghatározottak szerint – helyreállítani vagy a helyreállítás költségét viselni.” (Alaptörvény XXI. cikk (1) és (2) bekezdések)

Alkalmazott jogszabályok
·	a belső piaci szolgáltatásokról szóló 2006/123/EK irányelv
·	a szolgáltatási tevékenység megkezdésének és folytatásának általános szabályairól szóló 2009. évi LXXVI. törvény
·	a környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény
·	a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 
·	a települési önkormányzatok többcélú kistérségi társulásairól szóló 2004. évi CVII. törvény
·	a kereskedelemről szóló 2005. évi CLXIV. törvény 
·	a kereskedelmi tevékenységek végzéséről szóló 210/2009. (IX. 29.) Korm. rendelet 
·	a környezeti zaj és rezgés elleni védelem egyes szabályairól szóló 284/2007. (X. 29.) Korm. rendelet
·	a zajkibocsátási határérték megállapításának, valamint a zaj- és rezgéskibocsátás ellenőrzésének módjáról szóló 93/2007. (XII. 18.) KvVM rendelet
·	a környezeti zaj- és rezgésterhelési határértékek megállapításáról szóló 27/2008. (XII. 3.) KvVM-EüM rendelet
·	Keszthely Város Önkormányzata képviselő-testületének a környezetvédelemről szóló 18/1997. (VI. 12.) számú rendelete
·	Keszthely Város Önkormányzata Képviselő-testülete a vendéglátó üzletek éjszakai nyitvatartási rendjéről szóló 41/2011. (XII. 16.) önkormányzati rendelete

Megállapított tényállás
A jegyző a „Művház Bisztró” megnyitására irányuló szándékot tartalmazó bejelentést 2011. április 19-én kelt egyszerűsített határozatával – ellenérdekű ügyfél megállapítása nélkül – vette nyilvántartásba. A nyilvántartási kivonat alapján a vendéglátóegységet minden nap 10-től éjjel 2 óráig tartó nyitvatartási idő mellett, zeneszolgáltatás nyújtása nélkül, a Félix és Endrődi Kft. üzemelteti. A jegyző a nyilvántartásba-vételi eljárás során közreműködő hatóságként az építéshatóságot, a Zala Megyei Kormányhivatal Népegészségügyi, valamint Mezőgazdasági Szakigazgatási Szervét kereste meg, illetve értesítést küldött a Zala Megyei Kormányhivatal Fogyasztóvédelmi Felügyelősége, Munkavédelmi és Munkaügyi Szakigazgatási Szerve, a Keszthelyi Rendőrkapitányság, a Nemzeti Adó- és Vámhivatal Zala Megyei Vám- és Pénzügyőri Igazgatósága részére.
A Kft. ügyvezetői 2011. június 1-jén nyitvatartási időben bekövetkezett változást jelentettek be a jegyzőhöz, aki azt tudomásul véve, módosította a vendéglátóegység nyilvántartását oly módon, hogy az hétfőn, kedden, szerdán, valamint vasárnap éjfélig, csütörtökön, pénteken és szombaton éjjel kettőig tart nyitva.
A 2011. május 27-én és 28-án tapasztalt zeneszolgáltatás és működés zavaró hatásai miatt a bisztró környékén élő lakosok 2011. május 30-án panasszal fordultak a jegyzőhöz és nyugalmuk biztosítása érdekében intézkedését kérték.
Tekintettel a panaszra, illetve arra, hogy a vendéglátóegység zeneszolgáltatási engedéllyel nem rendelkezett, a jegyző eljárást indított. Annak keretében 2011. június 2-án kelt végzésével felszólította a Kft. ügyvezetőit, hogy a kézhezvételétől számított 20 napon belül nyújtsák be az üzemeltetéshez szükséges zajkibocsátási határérték megállapítására vonatkozó kérelmet. A keszthelyi önkormányzat igazgatási osztálya szintén 2011. június 2-án – a zeneszolgáltatási engedély hiánya miatt – szabálysértési feljelentést tett a jegyzőnél, amelyet 2011. június 15-én – a „Művház Bisztró”, valamint kerthelyisége működését sérelmező – két panaszra tekintettel megismételt. A jegyző a panaszosokat a következő napon tájékoztatta az addig megtett lépéseiről, azaz a folyamatban lévő zajvédelmi és szabálysértési eljárásokról. 
A környéken lakó panaszosok 2011. június 21-én kelt beadványukkal ismételten a jegyzőhöz fordultak. Egy panaszos birtokvédelmi kérelme alapján a jegyző lefolytatta a birtokvédelmi eljárást, a szükségtelen zavarás megállapíthatósága hiányára tekintettel azonban a kérelmet elutasította. Az eljárás keretében 2011. június 21-én délelőtt 10 órakor helyszíni szemlét tartott, és – a tényállás tisztázása érdekében – meghallgatta az érintett feleket.
2011. június 22-én, majd 2011. július 18-án kelt határozataival a jegyző az igazgatási osztály által tett szabálysértési feljelentések alapján először 20.000 Ft, majd 50.000 Ft szabálysértési bírságot szabott ki.
A Kft. ügyvezetői 2011. július 8-án zajkibocsátási határérték megállapítására irányuló – zajszakértői véleményt is mellékelve – kérelmet terjesztettek elő. A jegyző 2011. július 25-én kelt határozatával az Arany János u. 9-13. szám alatti védendő területek esetében nappal (6-22h) 55 dB, éjjel (22-6h) 45 dB, az Arany János u. 20-22. számú ingatlanra pedig nappal 50 dB, éjjel 40 dB zajkibocsátási határértéket állapított meg. A határértékek betartásának határnapjaként a határozat jogerőre emelkedésének napját (2011. augusztus 29.) jelölte meg.
Tekintettel arra, hogy a Keszthelyi Rendőrkapitányság a határozat kiadását megelőzően tájékoztatta a polgármestert, hogy a vendéglátóegységben zeneszolgáltatást nyújtottak, a jegyző 2011. augusztus 11-én 50.000 Ft szabálysértési bírságot szabott ki a Kft. ügyvezetőivel szemben.
2011. augusztus 1-jén, 22-én, valamint 29-én kelt beadványokkal a panaszosok ismételten a jegyző intézkedését kérték, figyelemmel arra, hogy az üzemeltetők nem tartják be a nyitvatartási időt, illetve zeneszolgáltatást nyújtanak. Naponta több alkalommal kell fordulniuk a rendőrséghez az elviselhetetlen zajhatások miatt. 
A panaszokban, valamint a rendőrségi jelentésekben foglaltak alapján a nyitvatartási idő be nem tartása, valamint csendháborítás miatt a jegyző újabb szabálysértési bírságot szabott ki.
A 2011 novembere óta elszenvedett sérelmeiket a panaszosok 2011. december 14-én írott levelükkel osztották meg a hatósággal. A jegyző a következő napon tájékoztatást nyújtott a panaszosoknak az addigi rendőrségi és szabálysértési eljárásokról.
A jegyző 2012. január 17-én újabb 50.000 Ft szabálysértési bírságot szabott ki csendháborítás és a nyitvatartási idő túllépése miatt.
Az üzemeltetők a 2012. február 3-án bejelentették, hogy módosították a nyitvatartási időt, hétköznapokon korábban zárnak és vasárnap zárva tartanak.
Tekintettel arra, hogy a rendőrség ezt követően is ellenőrizte a helyszínt, s a nyitvatartási idővel és a zajjal kapcsolatban több esetben állapított meg jogsértést, a jegyző 2012. február 14-én, február 23-án, március 22-én, április 17-én kelt határozataival – az első két esetben a helyszínen tartózkodó alkalmazottal, utóbbi esetekben az üzemeltetőkkel szemben – 50-50.000 Ft szabálysértési bírságot szabott ki.

A vizsgálat megállapításai 
I. A hatáskör tekintetében
Az alapvető jogok biztosának feladat- és hatáskörét, valamint az ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az Ajbt. határozza meg. Az Ajbt. 18. § (1) bekezdése szerint az alapvető jogok biztosához bárki fordulhat, ha megítélése szerint közigazgatási szerv, helyi önkormányzat, nemzetiségi önkormányzat, kötelező tagság alapján működő köztestület, a Magyar Honvédség, rendvédelmi szerv, közigazgatási jogkörben eljáró egyéb szerv e jogkörében, nyomozó hatóság vagy az ügyészség nyomozást végző szerve, közjegyző törvényszéki végrehajtó, önálló bírósági végrehajtó vagy közszolgáltatást végző szerv tevékenysége vagy mulasztása a beadványt tevő személy alapvető jogát sérti vagy annak közvetlen veszélyével jár, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
Jelen ügyben megállapítható, hogy az önkormányzat az Ajbt. 18. § (1) bekezdés b) pontja alapján hatóságnak minősül, tehát az ügy vizsgálatára hatásköröm kiterjed. Ezen kívül jogszabály módosítására irányuló javaslat megtételének lehetőségét az Ajbt. 2. § (2) bekezdése biztosítja számomra.

II. Az érintett alapvető jogok tekintetében
Az Alaptörvény XXI. cikkében deklarált egészséges környezethez való jog értelmezését az Alkotmánybíróság a jelentősége folytán alaphatározatként értékelhető 28/1994. (V. 20.) AB határozatában, valamint az arra épülő későbbi határozataiban végezte el. A testület e döntésében részletesen elemezve az egészséges környezethez való jogot megállapította, hogy az elsősorban önállósult és önmagában vett intézményvédelem, azaz olyan sajátos alapjog, amelynek az objektív, intézményvédelmi oldala túlnyomó és meghatározó. A környezethez való jog az állam környezetvédelemre vonatkozó kötelességei teljesítésének garanciáit emeli az alapjogok szintjére, beleértve a környezet elért védelme korlátozhatóságának feltételeit is. E jog sajátosságai folytán mindazokat a feladatokat, amelyeket másutt alanyi jogok védelmével teljesít az állam, itt törvényi és szervezeti garanciák nyújtásával kell ellátnia. Az állam kötelességeinek magukban kell foglalniuk az élet természeti alapjainak védelmét és ki kell terjedniük a véges javakkal való gazdálkodás intézményeinek kiépítésére1.
Az Alkotmánybíróság nyomatékosan megállapította, hogy az állam nem élvez szabadságot abban, hogy a környezet állapotát romlani engedje, vagy a romlás kockázatát megengedje. Ez az állami fellépés olyan korlátját jelenti, amely megakadályozza, hogy a már elért objektív védelmi szint, illetve hatékonyság csökkenjen, az addig elért környezetállapot romoljon. Következésképpen nem engedhető meg, hogy a környezetvédelemhez való jog érvényesülése társadalmi, gazdasági folyamatok, körülmények függvényében mennyiségileg vagy minőségileg változzon.
Tekintettel arra, hogy az egészséges környezethez való jog megvalósítását szolgáló hatósági rendszer kialakítása és működtetése állami feladat, a kötelezettségek címzettjei nemcsak a jogalkotó szervek, hanem azokon keresztül maga a jogalkalmazó is. Amennyiben a hatóságok elmulasztják a környezetvédelmi előírások következetes és megfelelő érvényesítését, azok kiüresedését okozzák és egyidejűleg az egészséges környezethez való jog sérelmét idézik elő.
Rámutatott a testület arra is, hogy a jogalkotónak mindazokat a garanciákat is nyújtania kell, amelyeket az Alkotmány egyébként az alanyi jogok tekintetében biztosít2. Hangsúlyozom tehát, hogy az egyéni jogvédelem biztosítása érdekében az egészséges környezethez való jog alanyi jogon érvényesíthető elemei között szerepelnek az ügyféli jogok, az eljárási garanciák kikényszeríthetősége, s így pl. az Alaptörvény által önálló alapjogként is deklarált tisztességes eljáráshoz vagy a jogorvoslathoz való jog is.
Az egészséges környezethez való jog alanyi oldalán álló alapjogok rendkívül szoros kapcsolatban állnak a jogállamisággal, jogbiztonsággal. Az Alkotmánybíróság több határozatában elvi éllel szögezte le, hogy a jogállam legfontosabb eleme a jogbiztonság3. A jogbiztonság az állam – s elsősorban a jogalkotó – kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy nemcsak a jog egésze, de annak egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. A jogbiztonság azonban nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, hanem az egyes jogintézmények működésének a kiszámíthatóságát is. Alapvetőek tehát a jogbiztonság alkotmányos követelménye szempontjából az eljárásjogi garanciák. Csakis formalizált eljárási szabályok megkövetelésével és betartásával működhetnek alkotmányosan a jogintézmények. Az alanyi jogok és kötelezettségek érvényesítésére szolgáló eljárási garanciák tehát a jogbiztonság alkotmányos elvéből következnek. Megfelelő eljárási garanciák betartása nélkül működő eljárásban a jogbiztonság szenved sérelmet.
Az Alkotmánybíróság a jogbiztonság elengedhetetlen követelményének minősítette, hogy a jogalkalmazói magatartás előre kiszámítható legyen. Az ügyfél közigazgatási határozathozatalra vonatkozó joga nem tehető függővé attól, hogy a közigazgatási szerv milyen időpontban hajlandó dönteni a hatáskörébe utalt ügyben. A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja, azaz illetékességi területén a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon4.
Az Alaptörvény hatálybalépését megelőzően az Alkotmány a tisztességes eljáráshoz való jogot explicite nem nevesítette, ugyanakkor az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint az a független és pártatlan bírósághoz való jog, illetve a jogbiztonság elvéből levezethető eljárási garanciák egymásra vonatkoztatásával tartalmilag levezetett olyan alkotmányos alapjogot jelent, amely komplex követelményrendszert testesít meg, magában foglalva valamennyi, a jogállamiság értékrendjének megfelelő eljárási alapelvet és normát. A tisztességes eljárás teljesülését tehát csak az eljárás egészének vizsgálata során ítélhetjük meg5. A 2012. január 1-jén hatályba lépett Alaptörvény azonban már expressis verbis tartalmazza a tisztességes eljáráshoz való jogot, rögzítve, hogy a közhatalmú szervek, hatóságok az ügyeket részrehajlás nélkül, tisztességes módon, ésszerű határidőn belül intézzék, döntéseiket pedig a törvényben meghatározottak szerint indokolják.
A jogorvoslathoz való joggal összefüggésben hangsúlyozni kívánom, hogy az olyan az Alaptörvény szövegéből egyértelműen levezethető alapjog, amelynek gyakorlása feltételhez kötött és ezek együttes fennállása esetén mindenkit megillet. A jog immanens tartalma az érdemi bírósági, közigazgatási vagy más hatósági döntések tekintetében a másik szervhez vagy ugyanazon szervezeten belüli magasabb fórumhoz fordulás lehetősége (5/1992. (I. 30.) AB).

III. Az ügy érdeme tekintetében
1.1. A nyilvántartásba vételi eljárás
A tényállásban bemutatottak szerint a jegyző a „Művház Bisztrót” 2011. április 19-én ellenérdekű ügyfél megállapítása nélkül, egyszerűsített határozattal vette nyilvántartásba.
A kereskedelmi tevékenységek nyilvántartásba vételét a kereskedelemről szóló 2005. évi CLXIV. törvény (a továbbiakban: Kertv.) és a kereskedelmi tevékenységek végzéséről szóló 210/2009. (IX. 29.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Kr.) szabályozza. A Kertv. 3.§ (1) és a Kr. 6. § (1) bekezdése előírja, hogy aki Magyarországon kereskedelmi tevékenységet kíván folytatni, köteles az erre irányuló szándékát – a Kr. 1. melléklete A) pontjában meghatározott adattartalmú formanyomtatványon – a kereskedelmi hatóságnak bejelenteni. A Kr. arról is rendelkezik, hogy az üzlet már a bejelentés megtételét követően üzemeltethető, azaz a tevékenység végzésének nem feltétele a hatóság aktusa, azaz a konkrét nyilvántartásba vétel érdekében végzett hatósági cselekmény. 
A Kr. kereskedelmi hatóságként oly módon jelölte ki a települési, Budapesten a kerületi önkormányzatok jegyzőit, hogy az illetékességi területet a tevékenységek típusától függően a kereskedő székhelyéhez vagy a kereskedelmi tevékenység helyéhez kötötte. 
A „Művház Bisztró” nyilvántartásba-vételére – a Kr. rendelkezéseinek megfelelően – a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező hatóság Keszthely Város Önkormányzatának jegyzője.
A nyilvántartásba vételi eljárás rendjét – speciális eljárási szabályok megalkotásával6 – a szolgáltatási tevékenység megkezdésének és folytatásának általános szabályairól szóló 2009. évi LXXVI. törvény (a továbbiakban: Szolg.tv.) határozza meg úgy, hogy a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvényt (a továbbiakban: Ket.) csak részben jelöli meg háttérjogszabályként – eltérő rendelkezése hiányában – annak csupán egyes fejezeteit7 rendeli alkalmazni.
A Szolg.tv. 23. § (1) bekezdése szerint a szolgáltatás felügyeletét ellátó hatóság a bejelentés érkezését követően haladéktalanul ellenőrzi, hogy az tartalmazza-e a szolgáltató nevét, lakcímét (székhelyét), a végezni kívánt tevékenységet, valamint a tevékenység megkezdésére és folytatására való jogosultságot szabályozó külön jogszabályban meghatározott adatokat. Amennyiben a hatóság meggyőződik arról, hogy a bejelentés e követelményeket kielégíti és a bejelentő az eljárási illetéket vagy igazgatási szolgáltatási díjat megfizette, az érkezésétől számított nyolc napon belül – igazolást mellékelve – erről értesíti a bejelentőt, majd azt nyilvántartásba veszi.
A környezeti zaj és rezgés elleni védelem egyes szabályairól szóló 284/2007. (X. 29.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Zr.) alapján a vendéglátó, kereskedelmi egységek szabadidős zajforrásnak minősülnek, azok működésének megkezdése előtt az üzemeltető zajkibocsátási határérték megállapítására irányuló kérelmet köteles benyújtani a környezetvédelmi hatósághoz és meg kell teremtenie a határértékek betartásának feltételeit.
A rendelkezésemre álló iratok alapján megállapítottam, hogy a jegyző anélkül vette nyilvántartásba a „Művház Bisztró” üzemeltetőinek bejelentését, hogy meggyőződött volna a tevékenység megkezdését biztosító jogosultság fennállásáról. Nem ellenőrizte többek között azt, hogy a kérelmezők (az üzemeltetők) benyújtottak-e zajkibocsátási határérték megállapítására vonatkozó kérelmet és megteremtették-e azok teljesülésének feltételeit. 
Amennyiben a jegyző e kötelezettségének eleget tett volna, kellő időben észlelhette volna a zajkibocsátási határérték megállapításának hiányát. A jegyző eljárási kötelezettségének elmulasztásával visszásságot okozott az egészséges környezethez való joggal összefüggésben.

1.2. A „Művház Bisztró” nyilvántartásba vételét követő ellenőrzés
A Kr. a 6. § (2)-(4) bekezdéseiben részletszabályokat állapít meg a bejelentéssel kapcsolatban. Ezek szerint a jegyző a bejelentés nyilvántartásba vételét követően a bejelentés másolatát megküldi az illetékes hatóságoknak8, amelyek az érkezést követő 30 napon belül hatósági ellenőrzést folytatnak le, és annak eredményéről nyolc napon belül tájékoztatják a jegyzőt. 
Hatósági ellenőrzés lefolytatására köteles hatóságként jelöli ki a Kr. – többek között – a Zr-ben meghatározott, a környezeti zajkibocsátási határérték megállapítása iránti kérelem elbírálására hatáskörrel és illetékességgel rendelkező környezetvédelmi hatóságot. 
A „Művház Bisztró” tekintetében a környezetvédelmi hatóság – a Zr. 4. § (1) bekezdése és a települési önkormányzatok többcélú kistérségi társulásairól szóló 2004. évi CVII. törvény alapján – szintén Keszthely Város Önkormányzatának jegyzője. A keszthelyi jegyző tehát az ügyben nemcsak kereskedelmi, de környezetvédelmi hatósági jogkörrel is rendelkezett. Így azon túl, hogy nyilvántartásba vette a vendéglátóegységet, köteles lett volna a Kr. alapján hatósági ellenőrzést is végezni. 
A jogszabályban előírt ellenőrzést azonban a jegyző nem folytatta le, sőt, a „Művház Bisztró” közel egy éves működése alatt a helyszínt csupán egyetlen alkalommal, birtokvédelmi eljárás keretében, a 2011. június 21-én délelőtt 10 órakor tartott helyszíni szemlén tekintette meg, amely időpontban – a vendéglátás és a szórakoztatás jellegét figyelembe véve – az üzemeltetés zavaró hatásairól nem tudhatott kétséget kizáróan meggyőződni. 
A kereskedelmi tevékenységek kapcsán az utólagos ellenőrzéseknek alapvető és garanciális szerepe van. Amiatt ugyanis, hogy a kereskedelmi hatóság az egyéb (egészségvédelmi, a termőföld védelmét szolgáló stb.) követelmények teljesülését szakhatóság útján nem vizsgálhatja, az utólagos ellenőrzések nélkülözhetetlenek. Ez biztosítja, illetve ennek révén győződhetnek meg a hatóságok többek között arról, hogy az üzemeltető rendelkezik-e a végzett tevékenységgel összefüggő valamennyi – a külön jogszabályok által előírt – szektorális engedéllyel, s az engedélynek megfelelően működik-e. 
Tekintettel arra, hogy az Szolg.tv. nem rendelkezik arról9, hogy a bejelentést követő Kr. szerinti hatósági ellenőrzésekre vonatkoznak-e szabályai, illetve a 25. §-a csak a szolgáltatás felügyeletét ellátó hatóság ellenőrzésére vonatkozóan állapít meg előírásokat, továbbá a bejelentéstől, ezekre az ellenőrzésekre a Ket. egyes rendelkezései az irányadóak.
Ezek alapján a hatóság – a hatáskörének keretei között – ellenőrzi a jogszabályban foglalt rendelkezések betartását, valamint a végrehajtható döntésben foglaltak teljesítését. Ha a hatóság a hatósági ellenőrzés eredményeként megállapítja, hogy az ügyfél a jogszabályban, illetve hatósági határozatban foglalt előírásokat megsértette, és a jogszabály vagy hatósági határozat megsértése a jogellenes magatartás megszüntetésével vagy a jogszerű állapot helyreállításával – újabb hatósági eljárás lefolytatása nélkül – orvosolható, a hatóság felhívja az ügyfél figyelmét a jogszabálysértésre, és legalább húsz napos határidő megállapításával, valamint a jogkövetkezményekre történő figyelmeztetéssel végzésben kötelezi annak megszüntetésére.
A zaj- és rezgésvédelmi tárgyú jogkövetkezményekről a Zr. 10. § (2) bekezdése és a 26. § (1) bekezdés a) pontja rendelkezik. Ezek szerint, ha az üzemeltető a zajkibocsátási határérték megállapítására vonatkozó kérelmet nem nyújt be, a környezetvédelmi hatóság – megfelelő határidő tűzése mellett – felhívja annak teljesítésére. A hatóság zaj-, illetőleg rezgésvédelmi bírság fizetésére kötelezi a környezeti zaj-, rezgésforrás üzemeltetőjét, ha az a hatósági határozatban foglalt kötelezettségeinek nem tesz eleget. 
Emellett a hatóság eljárásjogi szankcióként a Ket. 140. § (1) bekezdés d) pontja alapján eljárási bírságot szabhat ki, ha a végrehajtás meghatározott cselekmény elvégzésére vagy meghatározott magatartásra irányul, és a teljesítés – a kötelezettnek felróhatóan – elmaradt.
Tekintettel arra, hogy a „Művház Bisztró” üzemeltetői nem nyújtották be a zajkibocsátási határérték megállapítására irányuló kérelmüket, a jegyzőnek hatósági ellenőrzés keretében zaj- és eljárási bírságra figyelmeztető kötelezést kellett volna kiadnia.
Megállapítom, hogy a jegyző nem gyakorolta környezetvédelmi hatósági hatáskörét, a zajkibocsátási határérték iránti kérelem benyújtására csak 2011. június 2-án szólította fel az üzemeltetőt.
A jegyző, azzal, hogy nem érvényesítette a környezetvédelmi követelményeket, valamint eljárása anyagi és alaki jogszabályokba ütközött, sérült a jogbiztonság követelménye, és visszásságot okozott az egészséges környezethez és a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben.

1 3. A kereskedelmi hatósági hatáskör gyakorlása
A tényállásban rámutattam, hogy a jegyző a „Művház Bisztró” tevékenységével, üzemeltetésével kapcsolatban csupán szabálysértési tényállások megállapításáról és szabálysértési bírság kiszabásáról rendelkezett. A rendelkezésemre álló adatok szerint a csendháborítás, a nyitvatartási idő be nem tartása és a zeneszolgáltatási engedély hiánya tekintetében a vendéglátóegység egy éves működése alatt a kereskedelmi egység üzemeltetői összesen 7, alkalmazottjuk 2 esetben követett el szabálysértést. Ennek ellenére a kereskedelmi hatósági hatáskörrel és illetékességgel rendelkező jegyző egyetlen alkalommal sem járt el kereskedelmi hatóságként.
A Kertv. 9. § (1) bekezdése előírja, hogy a kereskedelmi tevékenységre vonatkozó jogszabályi és hatósági előírások megtartását a kereskedelmi hatóság ellenőrzi és eljár ezek megsértése esetén.
A Kertv. 6. § (5) bekezdése szerint a kereskedelmi hatóság bejelentés alapján vagy hivatalból – a lakók egészséges életkörülményeinek és pihenéshez való jogának biztosítása érdekében – a külön jogszabályban meghatározott veszélyes mértékű zaj esetén az üzlet éjszakai (22 óra és 6 óra közötti) nyitva tartását korlátozhatja. A korlátozás keretében a kereskedelmi hatóság – a jogsértő állapot megszüntetéséig – kötelező éjszakai zárva tartási időszakot rendelhet el.
A környék lakóinak nyugalmát és a jogsértő magatartás szankcionálását szolgálja továbbá a Kertv. 9. § (4) bekezdése, amely rögzíti, hogy a tevékenységre vonatkozó jogszabályi és hatósági előírások megsértése esetén – a külön jogszabályban foglaltak szerint – a kereskedelmi hatóság elrendeli az üzlet vagy szálláshely ideiglenes bezárását, vagy azonnali bezárását. Ha a kereskedő tevékenysége a külön jogszabályban meghatározott veszélyes mértékű környezeti zajjal jár, az üzlet környezetében, illetve a kereskedelmi tevékenység hatókörében lakók egészséges életkörülményeinek és pihenéshez való jogának biztosítása érdekében a jegyző korlátozza 22 óra és 6 óra között a kereskedelmi tevékenységet, illetve az üzlet kötelező éjszakai zárva tartását rendeli el, korlátozza vagy megtiltja a vendéglátó üzletben a vendégek szórakoztatására nyújtott szolgáltatást, tevékenységet, megtiltja az engedély nélkül folytatott, előírásokba ütköző tevékenység végzését, termékkör értékesítését, bírságot szab ki, illetve a külön jogszabályban meghatározott egyéb jogkövetkezményt alkalmazza.
A veszélyes mértékű zaj fogalmát a Zr. a szabadidős zajforrások kapcsán elkülönítetten, a 2. § ja), illetve jb) pontjaiban határozza meg. A határértékekkel jellemezhető zajforrások tekintetében veszélyes mértékű zaj az olyan környezeti zaj, amely meghaladja a külön jogszabályban megállapított zajszennyezettség, illetőleg zajkibocsátás megengedett határértékét. A szabadidős zajforrástól származó veszélyes mértékű zaj olyan, amelyre jellegéből adódóan határértéket megállapítani nem lehet, mert azonos körülmények között nem ismételhető és érzékszervi észleléssel megállapíthatóan a hatásterületen élő lakosság nyugalmát zavarja.
A határértékekkel nem jellemezhető szabadidős zajforrások eszerint olyan tevékenységekből erednek, amelyek a zaj mérése szempontjából azonos körülmények között nem ismételhetők meg, pl. éneklés, nevetés, székek elmozdítása, érkezés, távozás, tárgyak eldobása, elejtése, hangzavar stb. Ezek tekintetében a veszélyes mértéket a Zr. a hatásterületen élő lakosság nyugalmának megzavarásához köti.
A tényállás alapján megállapítható, hogy a „Művhűz Bisztró” működése során keletkező zaj – tekintettel arra, hogy az a környék lakói nyugalmát zavarta/zavarja, a pihenéshez való jogukat pedig korlátozza – a Zr. alapján veszélyes mértékűnek minősül. Ezért a jegyzőnek alkalmaznia kellett volna a Kertv-ben szereplő jogkövetkezményeket, vagyis rendelkeznie kellett volna a tevékenység, illetve az azt magában foglaló zeneszolgáltatás 22 és 6 óra közötti korlátozásáról, adott esetben az éjszakai zárva tartásról, illetve bírság kiszabásáról.
Megállapítom, hogy a jegyző eljárási kötelezettségének elmulasztásával is megsértette a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményét, továbbá az egészséges környezethez, a jogorvoslathoz és a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben is visszásságot okozott.

1.4. Keszthely Város Önkormányzata képviselő-testületének a környezetvédelemről szóló 18/1997. (VI. 12.) sz. rendeletének (a továbbiakban: Kör.) vizsgálata
A Kör. zaj és rezgés elleni védelemmel összefüggő rendelkezéseinek vizsgálatával kapcsolatban az alábbiakat állapítottam meg.
A képviselő-testület a Kör-t a helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény (továbbiakban: Ötv.) 18. § (1) bekezdésére és a Kvt. 46. § (1) bekezdés c) pontjára hivatkozva hozta meg. Ez utóbbi szerint „A települési önkormányzat (Budapesten a Fővárosi Önkormányzat is) a környezet védelme érdekében (…) a környezetvédelmi feladatok megoldására önkormányzati rendeletet bocsát ki, illetőleg határozatot hoz; (…)
A Kör. 13. §-a szerint Keszthely városában a szórakoztatóipari létesítmények zeneszolgáltatásával kapcsolatos hatósági feladatokat – a hangosító berendezések engedélyezését is beleértve – a jegyző látja el. A rendelet hatálya alá tartozó hangosító berendezések működéséhez, élő zene szolgáltatásához, hatósági engedély (zajkibocsátási határérték megállapítása) szükséges. (…) Azon üzemeltetőt, aki berendezését engedély nélkül üzemelteti, a jegyző kötelezi tevékenysége azonnali beszüntetésére. (…) Vendéglátó és szórakoztató tevékenységet folytató egységekben zeneszolgáltatás 24 óráig, hétvégeken éjjel 2 óráig engedélyezhető.
A helyi önkormányzatok rendeletalkotását többek között az Alaptörvény 32. cikke és – a részletszabályokat tartalmazó – Ötv. határozza meg. Ezek szerint a helyi önkormányzat a helyi közügyek intézése körében – törvény keretei között – törvény által nem szabályozott helyi társadalmi viszonyok rendezésére, illetve törvényben kapott felhatalmazás alapján önkormányzati rendeletet alkot. Az önkormányzati rendelet más jogszabállyal nem lehet ellentétes.
Az Ötv. 9. § (2) és (3) bekezdésében előírja, hogy az önkormányzati feladatokat a képviselő-testület és szervei: a polgármester, a képviselő-testület bizottságai, a részönkormányzat testülete, a képviselő-testület hivatala látják el. A képviselő-testület egyes hatásköreit a polgármesterre, a bizottságaira, a részönkormányzat testületére, a kisebbségi önkormányzat testületére, törvényben meghatározottak szerint társulására ruházhatja. E hatáskör gyakorlásához utasítást adhat, e hatáskört visszavonhatja. Az átruházott hatáskör tovább nem ruházható.
További rendelkezés az Ötv-ben, hogy törvény vagy törvény felhatalmazása alapján kormányrendelet kivételesen a polgármestert, a főpolgármestert, a megyei közgyűlés elnökét államigazgatási hatósági hatáskörrel ruházhatja fel. Törvény vagy kormányrendelet államigazgatási feladatot, hatósági hatáskört állapíthat meg a jegyzőnek, a főjegyzőnek és kivételesen a képviselő-testület hivatala ügyintézőjének is.
A fentiek szerint a képviselő-testület önállóan rendelkezik hatásköreivel, így maga dönt arról, hogy azokat önállóan gyakorolja vagy – az Ötv-ben meghatározott korlátok betartása mellett – él a hatáskör átruházás lehetőségével. Hatáskört azonban jegyzőre nem ruházhat át, mert az azzal a következménnyel járna, hogy a jogorvoslat elbírálása kikerülne az önkormányzat mérlegelésének a köréből, arról nem is beszélve, hogy jegyzőt államigazgatási feladattal csak törvény vagy kormányrendelet hatalmazhat fel.
Megállapítom, hogy a Kör. a jegyző számára hatáskört megállapító rendelkezése ellentétes az Ötv-vel, magasabb szintű jogszabályba ütközik, amelynek következtében sérül a jogállamiság elvéből következő jogbiztonság követelménye.

2. Az egyedi ügyön túlmutató visszásságok
2.1. A kereskedelmi tevékenységek bejelentése
A Kr. 2009. október 1-jén lépett hatályba, elfogadása a belső piaci szolgáltatásokról szóló 2006/123/EK irányelv (a továbbiakban: Szolgáltatási irányelv) 5. és 9. cikkének való megfelelést szolgálta. A Szolgáltatási irányelv az Európai Unió valamennyi tagállamában letelepedett szolgáltató által nyújtott szolgáltatásra vonatkozik.
A Szolgáltatási irányelv alapvető célja, hogy a szolgáltatások szabad áramlásának hatékonyabbá tételével erősítse a belső piac működését, megszüntesse az unió tagállamai között a szolgáltatások szabad áramlását akadályozó – többségében adminisztratív jellegű – tényezőket, egyszerűsítse az előzetes engedélyezési eljárásokat, valamint csökkentse számukat. 
A Szolgáltatási irányelv eljárási, alaki keretrendelkezéseket állapít meg annak érdekében, hogy a szolgáltatók letelepedési szabadságát erősítse, megkönnyítse a szabad mozgást, növelje a szolgáltatások színvonalát. Az 5. cikk szerint a tagállamoknak meg kell vizsgálniuk a szolgáltatási tevékenység gyakorlására irányuló eljárásokat, illetve alaki követelményeket és szükség szerint egyszerűsíteniük kell azokat.
A Kr. az irányelvben és az azt átültető Szolg.tv.-ben foglaltakat követve azt az új koncepciót kívánta honosítani a magyar jogrendszerben, hogy a tárgyi hatályát két részre osztva bejelentés- és engedélyköteles tevékenységeket különböztet meg annak érdekében, hogy csak azok legyenek engedélyhez kötve, amelyeknél – több szempont komplex értékelése miatt – arra valóban szükség van. Minden más esetben – a vállalkozások, ügyfelek és a hatóságok adminisztratív terheinek jelentős csökkentése céljából – elegendő a tevékenység hatóságokhoz való bejelentése10.
A Szolgáltatási irányelv 9. cikk (1) bekezdése rögzíti, hogy a tagállamok a szolgáltatási tevékenységek kapcsán az engedélyezés rendszerét bizonyos feltételek teljesülése mellett megőrizhetik. Eszerint egy adott szolgáltatás tekintetében engedélyezés csak akkor alkalmazható, ha az nem jelent hátrányos megkülönböztetést az érintett szolgáltatóval szemben, közérdeken alapuló kényszerítő indokok támasztják alá, és ez utóbbi kevésbé korlátozó intézkedés útján nem valósítható meg, különösen azért, mert az utólagos ellenőrzésre túl későn kerülne sor ahhoz, hogy valóban hatékony legyen. 
A közérdekű kényszerítő indok fogalma az Európai Unió Bíróságának joggyakorlata szerint legalább a következőket tartalmazza: közrend, közbiztonság, közegészségügy, állatok jóléte, természeti és városi környezet védelme, ideértve a város- és vidéktervezést, a nemzeti történelmi és művészeti örökség megőrzését, valamint az állat-egészségügyi politikát. 
Amennyiben tehát ilyen közérdekű kényszerítő ok áll fenn – tiszteletben tartva a szükségesség és az arányosság követelményét – a diszkriminatív elemeket mellőző engedélyezési eljárás megtartható.
A jogalkotó a Kr. megalkotásával többek között a kereskedelmi vendéglátóhelyek, zenés szórakozóhelyek kapcsán is megszüntette az engedélyezési eljárást. Véleményem szerint azonban – környezeti és közbiztonsági szempontok miatt – az nem volt indokolt, és a Szolgáltatási irányelv által is biztosított keretben az engedélyezési rendszer megőrizhető lett volna. Úgy gondolom, hogy a vendéglátóegységek közbiztonsági kérdéseket is felvetnek és a zaj-, illetve esetleges levegőterhelésük miatt fokozott hatással vannak a környezetre és az emberi egészségre, irányukban egy előzetes, a szakhatóságok részvételével zajló engedélyezési eljárásra lenne szükség.
A csendes környezet megőrzését és megteremtését biztosító jogi szabályozás megalkotása érdekében 2011. december 14-én ombudsmani állásfoglalás született11 arról, hogy az egészséges környezethez való joggal összefüggő visszásságot okoz a kereskedelmi és építőipari tevékenységek bejelentése, ezért – az uniós szabályozással összhangban – át kell tekinteni és újra kell gondolni az építési, kereskedelmi tevékenységek engedélyezés-bejelentés szerinti megosztását.
A Kertv. 3. § (3) bekezdése12 – a környezet védelme érdekében – a jogalkotónak törvény, illetve eredeti jogalkotói hatáskörben kiadott kormányrendelet útján bizonyos kereskedelmi tevékenységek engedélyezési rendszerének kialakítására egyértelmű felhatalmazást ad.
A kereskedelmi tevékenységek, többek között zaj- és levegőterhelésükből adódóan a környezet igénybevételével járnak, amely a környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény (a továbbiakban: Kvt.) 4. § 9. pontja szerint környezethasználatnak minősül. A környezethasználat kapcsán a Kvt. 66. § (1) bekezdés e) pontja előírja, hogy az – a környezeti hatásvizsgálati, felülvizsgálati, egységes vagy egybefoglalt környezethasználati engedélyezés hatálya alá nem tartozó külön jogszabályban meghatározott esetekben – a környezetvédelmi hatóság által kiadott határozat, vagy szakhatóságként való közreműködése esetén szakhatósági állásfoglalása figyelembevételével más hatóság által kiadott határozat jogerőre emelkedését követően kezdődhet meg, illetve folytatható.
A kereskedelmi tevékenységekkel kapcsolatban a környezetvédelmi hatóság által kiadott határozat lehet például a már említett Zr. 10. §-a szerinti zajkibocsátási határérték megállapítása, vagy – a légszennyező pontforrások a levegő védelméről szóló 306/2010. (XII. 23.) Korm. rendelet alapján, levegővédelmi követelményeket tartalmazó – a létesítési és működési engedély.
Megállapítom, hogy bizonytalan az a jogi helyzet, amelyben a környezethasználat megkezdésének feltétele a Kvt. szerint a környezetvédelmi hatóság, vagy szakhatósági részvétellel zajló más hatóság határozatának jogerőre emelkedése. ugyanakkor üzlet, a bejelentés teljesítésével, minden hatósági eljárás nélkül üzemeltethető. Nincsenek tehát összhangban a Kvt., a Szolg.tv. és a Kertv vonatkozó rendelkezései. Álláspontom szerint ez a jogbiztonság követelményével összeegyeztethetetlen, ezért annak mielőbbi tisztázása és megnyugtató rendezése szükséges.
Figyelemmel arra, hogy a hivatkozott ombudsmani kezdeményezés jelen jelentésem kiadásakor még nem valósult meg – az ágazatok közötti összhang megteremtése, valamint az egészséges környezethez való jog érvényesülése érdekében – ismételten megkeresem a nemzetgazdasági és a vidékfejlesztési minisztereket.

2.2. Jogorvoslathoz való jog a bejelentés során
Az előző pontban bemutatott visszásság miatt nem tisztázott az, hogy az üzlet működéséből származó környezeti hatásokat elszenvedni kénytelen szomszédok hogyan érvényesíthetik a kereskedelmi tevékenységgel kapcsolatos jogos érdekeiket.
A Szolg.tv., valamint a Kertv. és a Kr. rendelkezéseiből egyértelműen kitűnik, hogy a hatóság a bejelentések nyilvántartásba vételéről határozatot nem hoz, a nyilvántartásba vétel nem feltétele a tevékenység megkezdésének, és az nem tekinthető a Ket. szerinti hatósági nyilvántartásnak. Ebből eredően az ellenérdekű ügyfelek – figyelemmel a panasszal érintett ügy tanúságaira – érdekeiket az eljárás során nem tudják érvényesíteni, jogorvoslattal nem élhetnek, ezt csak utólagos eljárások keretében tehetik meg.
A jogorvoslathoz való joggal összefüggésben visszásságként értékelem, hogy a hatóság a nyilvántartásba vétellel, hallgatólagos beleegyezéssel – megtámadható döntés nélkül – úgy állapít meg jogokat és kötelezettségeket a tevékenységet végző (üzemeltető) részére, hogy a közvetlen környezetben lakók jogát, jogos érdekét, jogi helyzetét nem vizsgálja, arra nincs figyelemmel. A bejelentés jogintézménye – különösen a tevékenység negatív hatásait viselő szomszédok tekintetében – tehát – a jogorvoslati lehetőség hiánya miatt – csorbítja az alapjogi követelmények érvényesülését. A visszásság nemcsak a kereskedelmi, de az építési és ipari, a Tr. alapján bejelentés-köteles tevékenységek esetében is fennáll.
A nyilvántartásba vételt követően – amennyiben a bejelentéssel érintett tevékenységek körében változás nem következik be – szükségesnek tartom jogszabályban biztosítani a tevékenység hatásait viselők számára a jogorvoslathoz való jogot.

2.3. A bejelentés hiányosságaival kapcsolatos eljárás
A Szolg.tv. szerint, amennyiben a bejelentés tartalma a 23. §-ban meghatározott feltételeknek nem felel meg, a hatóság – a hiányok egyidejű megjelölésével – az érkezést követő nyolc napon belül felhívja a bejelentő figyelmét mulasztása, a bejelentés nélkül végzett tevékenység jogkövetkezményeire. Ilyen hiányosság lehet például a már hivatkozott környezetvédelmi engedélyek hiánya. 
A bejelentés nélkül megkezdett tevékenység szankciói a következők lehetnek: A Szolg.tv. 25. § (2) bekezdése szerint, ha a szolgáltatás felügyeletét ellátó hatóság ellenőrzése során megállapítja, hogy a szolgáltató a bejelentés-köteles tevékenységet bejelentés nélkül ténylegesen folytatja, bírságot szab ki, és
a) ha a szolgáltató egyébként megfelel az adott szolgáltatási tevékenység megkezdésére és folytatására való jogosultságra vonatkozó jogszabályi előírásoknak, hivatalból nyilvántartásba veszi, vagy
b) ha a szolgáltató nem felel meg az adott szolgáltatási tevékenység megkezdésére és folytatására való jogosultságra vonatkozó jogszabályi előírásoknak, az adott szolgáltatási tevékenység megkezdésére és folytatására való jogosultság megfelelő igazolásáig határozatban megtiltja az adott szolgáltatási tevékenység folytatását.
Tekintettel arra, hogy a Szolg.tv. a hiánypótlási felhívás kiadását követő hatósági eljárást nem szabályozza, komoly jogbizonytalanságot eredményez annak megítélése, hogy a hatóság mikor köteles intézkedni a jogszerű bejelentés kikényszerítése érdekében, mikor alkalmazhatja az előírt jogkövetkezményeket.
Ha ugyanis a bejelentő hiányos bejelentésével egyidejűleg megkezdi tevékenységét, akkor – álláspontom szerint – a tevékenység már pro forma jogszerűtlen, hiszen a bejelentési követelményeket ténylegesen nem teljesítette. 
A szabályozás hiánya miatt ekkor a hatóság – mérlegelésétől függően – kétféleképpen járhat el: vagy – fenntartva a bejelentés nélküli jogszerűtlen állapotot – megvárja a hiányosságok pótlását, majd, ha a bejelentés minden követelményt kielégít, a tevékenységet nyilvántartásba veszi, vagy már a bejelentés hiányainak észlelésekor alkalmazza a jogkövetkezményeket és a megfelelő bejelentés teljesítéséig eltiltja a bejelentőt a tevékenységtől. 
A jogállamiság elvét képező jogbiztonság követelményének érvényesülése érdekében tehát jogszabályban indokolt rendezni, hogy a szolgáltatás felügyeletét ellátó hatóság, a hiányos bejelentések intézése során,  milyen eljárási rendet kövessen.
Álláspontom szerint – egyéb hatósági engedélyek hiánya esetén – a kereskedelmi tevékenység megtiltására, abbahagyására irányuló kötelezés, illetve mindezek ellenőrzése és adott esetben a jogkövető magatartás kikényszerítése nincs arányban a bejelentéshez kapcsolódó előnyökkel. 
Végül szeretnék utalni az Alkotmánybíróság 28/1994. (V. 20.) AB határozatára, amely szerint a környezethasználattal járó tevékenységek kapcsán a megelőzést szolgáló jogintézményeknek elsőbbségük van az utólagos szankcionálási lehetőségekkel szemben.

Intézkedéseim
A jelentésemben feltárt alapvető jogokkal összefüggő visszásságok jövőbeni elkerülése érdekében 
1. Az Ajbt. 32. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem Keszthely Város Önkormányzatának jegyzőjénél, hogy 
–	a kereskedelmi tevékenységek nyilvántartásba vétele előtt minden esetben győződjön meg arról, hogy a bejelentés megfelel-e a Szolg.tv. által előírt követelményeknek; ellenőrizze – többek között – a tevékenység megkezdésére és folytatására való jogosultságot szabályozó külön jogszabályban meghatározott adatok meglétét;
–	megfelelően érvényesítve a környezetvédelmi követelményeket, hatásköre megállapítása esetén, folytassa le a Kr. 6. § (3) bekezdése szerinti hatósági ellenőrzést, ügyelve a Ket. eljárásjogi rendelkezéseinek betartására;
–	vendéglátóegységgel szembeni sorozatos panaszok, bejelentések esetében vizsgálja meg a kereskedelmi hatósági jogkörébe tartozó eszközök alkalmazhatóságát, és szükség szerint indítson eljárást, melynek keretében – a vendéglátás, szórakoztatás jellegéből adódó alkalmas időpontban – tartson helyszíni szemlét.
2. Az Ajbt. 31. § (1) bekezdése alapján felkérem a Zala Megyei Kormányhivatal vezetőjét, hogy – törvényességi ellenőrzés keretében – vizsgálja meg Keszthely város Önkormányzata képviselő-testületének a környezetvédelemről szóló 18/1997. (VI. 12.) sz. rendeletének a zaj és rezgés elleni védelemmel összefüggő előírásait és tegye meg a hatáskörébe tartozó intézkedéseket.
3. Az Ajbt.37. §–a alapján felkérem a nemzetgazdasági minisztert, hogy a Kertv. 3. § (4) bekezdésében biztosított felhatalmazása alapján – a vidékfejlesztésért felelős tárca bevonásával – fontolja meg a Kr. olyan módosításának kezdeményezését, hogy a kereskedelmi vendéglátóhelyek, zenés szórakozóhelyek nyilvántartásba vétele helyett azokra előzetes – a szakhatósági részvétellel zajló – engedélyezési eljárás legyen irányadó; a módosítás során legyen tekintettel a Kvt. 66. § (1) bekezdés e) pontjára és az üzemeltetéssel érintettek jogorvoslathoz való joga biztosítása előírásának szükségességére. Dolgozza ki továbbá a hiányosan benyújtott bejelentések során követendő kötelező eljárási rendet és kezdeményezze a Szolg.tv. jelentésem megállapításait figyelembevevő módosítását.

Budapest, 2012. május 31.
Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Lábjegyzet
1 996/G/1990. AB
2 ABH 1994, 139-140.
3 75/1995. (XII. 21.) AB hat., 9/1992. (I. 30.) AB határozat, ABH 1992, 65.
4 2/1995. (XII. 15.) AB határozat
5 19/2009. AB; 11/2007. AB; 1/2008. AB; 605/D/2006. AB; 14/2004. AB; 14/2002. AB; 15/2002. AB; 35/2002. AB; 6/1998. AB
6 Szolgáltatási törvény 12. § (2) bekezdés, 21-25. §, 27-30. § 
7 Nyelvhasználat, tolmács, adatkezelés, joghatóság, hatáskör, illetékesség, kapcsolattartás általános szabályai, elektronikus kapcsolattartás és elektronikus tájékoztatás, képviselet, irat, határidő számítása, kérelem, közreműködő hatóság, igazolási kérelem, költségmentesség.
8 „Kr. 6. § (2) A jegyző a bejelentés másolatát a nyilvántartásba vételt követően a nyilvántartási számmal együtt megküldi a) a 7. § (4) bekezdés a), b) és d)-e) pontjában meghatározott illetékes hatóságoknak, b) a fogyasztóvédelmi hatóságnak, c) a fővárosi és megyei kormányhivatal munkavédelmi felügyelőségének, és munkaügyi felügyelőségének, d) az illetékes rendőrkapitányságnak, e) jövedéki termék esetében az illetékes vámhatóságnak (a továbbiakban: vámhatóság), valamint f) élelmiszer, takarmány, állatgyógyászati készítménynek nem minősülő állatgyógyászati termék esetén a kerületi állat-egészségügyi és élelmiszer-ellenőrző hivatalnak (a továbbiakban: kerületi hivatal), termésnövelő anyag forgalmazása esetén a megyei kormányhivatal növény- és talajvédelmi igazgatóságának (továbbiakban: növény- és talajvédelmi igazgatóság), g) a Kertv. 2. §-ának 30. pontja szerinti vendéglátás folytatása esetén – az 5. § (3) bekezdése szerinti eset kivételével – az 5. § (1) bekezdése szerinti környezetvédelmi hatóságnak.” A Kr. hivatkozott 7. § (4) bekezdésének megjelölt pontjaiban a Kormány a működési engedéllyel kapcsolatos eljárásban szakhatóságként jelöli ki a fővárosi és megyei kormányhivatal kistérségi népegészségügyi intézetét, az Élelmiszerlánc-biztonsági Hivatalt, a növény- és talajvédelmi igazgatóságot, a tűzvédelmi szakhatóságot és az építésügyi hatóságot.
9 Figyelemmel a Szolg.tv. 12. § (1) bekezdésére
10 Ez a koncepció nemcsak a kereskedelmi engedélyezés rendszerét, hanem az építési és telepengedélyezési eljárásokat is érintette. A telepengedélyezés rendjének átfogó vizsgálata tárgyában kiadott AJB-863/2012. számú jelentésemben az egészséges környezethez való jog érvényesítése érdekében kezdeményeztem a nemzetgazdasági miniszternél, hogy készítse elő a Tr-ben szereplő tevékenységek engedélyezés-bejelentés szerinti felülvizsgálatát úgy, hogy a környezetre fokozott hatással lévő, jelenleg bejelentés-köteles tevékenységek esetében az engedélyezési eljárást részesítse előnyben. A Tr. módosításának eszközével pedig biztosítsa a jogorvoslathoz való jogot a bejelentéses eljárásokban. 
11 JNO-157/2010.
12 Külön törvény vagy eredeti jogalkotói hatáskörben kiadott kormányrendelet a közrend, a közbiztonság, az emberek, az állatok, a növények egészségének és életének védelme, a környezet védelme, közegészségügyi követelmények érvényesítése érdekében előírhatja, hogy az abban meghatározott termékek forgalmazására irányuló kereskedelmi tevékenység kizárólag az ott meghatározott hatósági engedéllyel folytatható.