Az alapvető jogok biztosának
Jelentése
az AJB-831/2012. számú ügyben

Előadók:       dr. Szüts Korinna
dr. Kéri Szilvia
Szakértő: dr. Balásházy László

Az eljárás megindítása

A panaszos szerint a gödöllői Szent István Egyetem (a továbbiakban: Egyetem) területén nitrát, valamint növényvédő szereket (atrazin, dezetil atrazin, metolaklór és propazin) tartalmazó, határérték feletti koncentrációt mértek a hálózati vízben. E tényről az érintettek az Egyetem honlapján megjelent utólagos tájékoztatásból értesültek.
A panaszos elsősorban azt sérelmezte, hogy az Egyetem és a víziközmű szolgáltató, a Duna Menti Regionális Vízmű Zrt. (továbbiakban: DMRV Zrt.) az ivóvíz minőségét érintő tájékoztatási kötelezettségének nem tett eleget, illetve nem tette meg a szükséges intézkedéseket a szennyezés felderítése és elhárítása érdekében.
A panasz alapján felmerült a jogállamiság elve és az abból fakadó jogbiztonság követelménye, valamint az egészséges környezethez és az egészséghez való alapvető jog sérelmének, illetve közvetlen veszélyének gyanúja, ezért vizsgálatot rendeltem el.
Az ügyben a DMRV Zrt., az Egyetem, és a hatóságok tevékenységét vizsgáltam az ivóvízszolgáltatással, az ivóvíz- és vízbázisszennyezéssel, és a vízbázis védelemmel kapcsolatban a szennyezettség ismerté válását megelőző, illetve annak észlelését követő időszakra vonatkozóan, de egyidejűleg a tárgykörrel kapcsolatos jogi szabályzást is vizsgálat alá vontam. 
A vizsgálatban – szakértő bevonása mellett – megkerestem a DMRV Zrt-t, az Egyetemet, a Közép-Duna-völgyi Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőséget (továbbiakban: Felügyelőség), a Pest Megyei Kormányhivatal Növény- és Talajvédelmi Igazgatóságot, a VITUKI Környezetvédelmi és Vízgazdálkodási Kutató Intézet Nonprofit Kft.-t1.

Az érintett alapvető jogok és értékek
–	egészséghez való jog (Alaptörvény XX. cikk: „(1) Mindenkinek joga van a testi és lelki egészséghez. (2) Az (1) bekezdés szerinti jog érvényesülését Magyarország […] az ivóvízhez való hozzáférés biztosításával, […] a környezet védelmének biztosításával segíti elő.”)
–	az egészséges környezethez való jog (Alaptörvény XXI. cikk (1) bekezdés: „Magyarország elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez.”)
–	a jogállamiság elvéből következő jogbiztonság követelménye (Alaptörvény B) cikk (1) bekezdés „Magyarország független, demokratikus jogállam.”)
–	nemzet közös öröksége (Alaptörvény P) cikk: „A természeti erőforrások, különösen a […] vízkészlet, […] valamint a kulturális értékek a nemzet közös örökségét képezik, amelynek védelme, fenntartása és a jövő nemzedékek számára való megőrzése az állam és mindenki kötelessége.”)

Az alkalmazott uniós normák, jogszabályok
–	a Tanács 1998. november 3-i 98/83/EK Irányelve az emberi fogyasztásra szánt víz minőségéről
–	az Európai Parlament és a Tanács 2000. október 23-i 2000/60/EK Irányelve az európai közösségi intézkedések kereteinek meghatározásáról a víz politika területén (a továbbiakban: Víz Keretirányelv)
–	az Európai Parlament és a Tanács 178/2002/EK rendelete az európai élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről, az Európai Élelmiszer-biztonsági Hatóság létrehozásáról és az élelmiszer-biztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról 
–	az Európai Parlament és a Tanács 2006. december 12-i 2006/118/EK Irányelve a felszín alatti vizek szennyezés és állapotromlás elleni védelméről
–	Magyarország Alaptörvénye (2011. április 25.) 
–	a vízgazdálkodásról szóló 1995. évi LVII. törvény (a továbbiakban: Vgtv.)
–	a környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény (a továbbiakban: Kvt.)
–	az élelmiszerláncról és hatósági felügyeletéről szóló 2008. évi XLVI. törvény (a továbbiakban: Élelmiszertv.)
–	az Európai Unióról szóló szerződés és az Európai Közösséget létrehozó szerződés módosításáról szóló lisszaboni szerződés kihirdetéséről szóló 2007. évi CLXVIII. törvény (a továbbiakban: lisszaboni szerződés kihirdetéséről szóló törvény)
–	a nemzeti vagyonról szóló 2011. évi CXCVI. törvény (a továbbiakban: 2011. évi CXCVI. törvény)
–	a közműves ivóvízellátásról és a közműves szennyvízelvezetésről szóló 38/1995. (IV. 5.) Korm. rendelet (a továbbiakban: 38/1995. (IV. 5.) Korm. rendelet)
–	a vízgazdálkodási hatósági jogkör gyakorlásáról szóló 72/1996. (V. 22.) Korm. rendelet (a továbbiakban: 72/1996. (V.22.) Korm. rendelet)
–	a vízbázisok, a távlati vízbázisok, valamint az ivóvízellátást szolgáló vízilétesítmények védelméről szóló 123/1997. (VII.18.) Korm. rendelet (a továbbiakban: 123/1997. (VII.18.) Korm. rendelet)
–	az ivóvíz minőségi követelményeiről és az ellenőrzés rendjéről szóló 201/2001. (X. 25.) Korm. rendelet (a továbbiakban: 201/2001. (X. 25.) Korm. rendelet)
–	a felszín alatti vizek minőségét érintő tevékenységekkel összefüggő egyes feladatokról szóló 33/2000. (III. 17.) Korm. rendelet (a továbbiakban: 33/2000. (III. 17.) Korm. rendelet)
–	felszín alatti vizek védelméről szóló 219/2004. (VII. 21.) Korm. rendelet (a továbbiakban: 219/2004. (VII. 21.) Korm. rendelet)
–	a vizek mezőgazdasági eredetű nitrátszennyezéssel szembeni védelméről szóló 27/2006. (II. 7.) Korm. rendelet (a továbbiakban: 27/2006. (II. 7.) Korm. rendelet)
–	a vizek hasznosítását, védelmét és kártételeinek elhárítását szolgáló tevékenységekre és létesítményekre vonatkozó általános szabályokról szóló 147/2010. (IV.29.) Korm. rendelet (a továbbiakban: 147/2010. (IV.29.) Korm. rendelet)
–	a víziközművek üzemeltetéséről szóló 21/2002. (IV. 25.) KöViM rendelet (a továbbiakban: 21/2002. (IV. 25.) KöViM rendelet)
–	a növényvédő szerek forgalomba hozatalának és felhasználásának engedélyezéséről, valamint a növényvédő szerek csomagolásáról, jelöléséről, tárolásáról és szállításáról szóló 89/2004. (V. 15.) FVM rendelet (a továbbiakban: 89/2004. (V. 15.) FVM rendelet)
–	A felszín alatti vízkészletekbe történő beavatkozás és a vízkútfúrás szakmai követelményeiről szóló 101/2007. (XII.23.) KvVM rendelet (a továbbiakban: 101/2007. (XII.23.) KvVM rendelet)
–	a vizek mezőgazdasági eredetű nitrátszennyezéssel szembeni védelméhez szükséges cselekvési program részletes szabályairól, valamint az adatszolgáltatás és nyilvántartás rendjéről szóló 59/2008. (IV.29.) FVM rendelet (a továbbiakban: 59/2008. (IV.29.) FVM rendelet)
–	a földtani közeg és a felszín alatti víz szennyezéssel szembeni védelméhez szükséges határértékekről és a szennyezések méréséről szóló 6/2009. (IV. 14.) KvVM-EüM-FVM együttes rendelet (a továbbiakban: 6/2009. (IV. 14.) KvVM-EüM-FVM együttes rendelet)
–	a növényvédelmi tevékenységről szóló 43/2010. (IV. 23.) FVM rendelet (a továbbiakban: 43/2010. (IV. 23.) FVM rendelet)

A megállapított tényállás
1. A gödöllői vízbázisról és az egyetemi kútcsoportról rendelkezésre álló ismeretek
Gödöllő város Budapesttől 30 kilométerre, északkeletre fekszik a Gödöllői-dombságban a Rákos-patak völgyében. Az Egyetem a város délkeleti részén, egy dombháton található, mintegy 180 hektáron. A beépített részek egy nyugat-délnyugati domboldalon, míg a gerincen túl mező- és erdőgazdálkodási, valamint oktatási célú területek találhatók2.
Gödöllő város ivóvízellátását – egy 540 m-es kút kivételével – 15-100 m mély kutakból biztosítják. A kutak több kútcsoportba rendezve két vízbázishoz tartoznak: az egyik az Északi vízbázis, mely a város észak-északnyugati szélén az M3-as autópálya közelében található, a másik, a Déli vízbázis, melyet több, egymástól elkülönülő kútcsoport alkot. 
Ezek közül az egyik az Egyetemi kútcsoport3 – a D-25, D-26/M, a D-28 és a D-29/M kutak –, amelyik az Egyetem és a kapcsolódó létesítmények ivóvízellátását biztosítja. A D-26/M és a D-29/M kutak a D-26 és a D-29 kutak meghibásodása miatt, azok mellett, melléfúrással létesültek 2008-ban, és 2009-től üzemelnek. A többi kútcsoport a város déli részén és a dél-délkeleti irányban Isaszeg felé húzódó völgyben épült ki. 
Gödöllő térségében porózus képződmények tárolják a felszín alatti vizet. A völgyekben általában 5-6 m mélyen érhető el a talajvíz, de a mély fekvésű részeken ennél kisebb talajvízmélység a jellemző. A dombhátakon a talajvíz felszíne nagy mélységben (15-25 m) húzódik. A talajvíz alatt mindenütt többrétegű rétegvízadó összlet található. 
A város ivóvízellátását szolgáló kutak a rétegvízadókat csapolják meg. A térségre jellemző, hogy a talajvízszint magasabban van, mint a rétegvizek nyomásszintje, azaz a lefelé irányuló vízmozgás a jellemző. A vízkészlet utánpótlódását a felszíni beszivárgás biztosítja, melynek becsült sok éves területi átlagértéke 50 mm/év-re tehető, ami meghaladja az országos átlagot, és – figyelembe véve a lefelé irányuló vízmozgást – egyben magában hordja a felszíni eredetű szennyeződések viszonylag könnyű és gyors lejutásának veszélyét is.
Az egész térségre jellemző, hogy a vízadó homokrétegek felett nincs olyan összefüggő, agyagos, finomszemcsés fedő összlet, mely a felszíni eredetű szennyezésekkel szemben természetes úton tartósan védelmet biztosítana.
A gödöllői vízbázisok a 2000-2003 között végzett vízbázis diagnosztikai vizsgálatok szerint sérülékenyek4. Gödöllő vízbázisain néhány kút esetében – a vizsgálatok szerint – már 180 napon belül is beszivároghat a kútba a felszíni eredetű szennyeződés, azaz külső védőterület kijelölésére is szükség van. Az egyetemi kútcsoport ennél valamivel védettebb földtani környezetben van, ezért a külső védőterület kijelölése nem indokolt, azonban a szennyezések 180 napnál hosszabb idő alatt már – szabvány szerinti kútkiképzés esetén is – lejuthatnak a kutak által megcsapolt vízadóba, illetve bekerülhetnek a termelt vízbe5. 
A gödöllői vízbázisok sérülékeny voltát nemcsak a hidraulikai vizsgálatok támasztották alá, hanem a trícium izotóp vizsgálatok is megerősítették. A vizsgált kutak esetében a trícium koncentrációja meghaladta víziközművek üzemeltetésére vonatkozó szabályozás szerinti, a nem védett felszín alatti vízkivételi mű vonatkozásában megadott határértéket6 a termelt vízben mind az északi, mind a déli vízbázison. Az egyetemi kútcsoport tekintetében – mivel nem végeztek méréseket – nincs adat.
Az előzőek szerint érzékenynek minősülő gödöllői vízbázisok területén, az Egyetem ivóvízellátását érintően ivóvíz- és vízbázis szennyezés következett be, ugyanis 2010 évben az Egyetem területén a hálózati ivóvízben határérték feletti nitrát és növényvédő szer (atrazin, dezetil atrazin, metolaklór és propazin) maradék koncentrációt mértek.
A jelen vizsgálatom a vízszennyezéssel kapcsolatos intézkedéseket, így az Egyetem, a hatóságok, a közműszolgáltató tevékenységét, valamint a vízbázis védelemmel kapcsolatos jogi szabályzást elemzi.

2. Az Egyetem vízszennyezéssel kapcsolatos intézkedései
Az Egyetem részére küldött megkeresésemben arra kértem választ, hogy az Egyetem miért utólag adott tájékoztatást a területén tartózkodóknak a hálózati ivóvízben kimutatott határérték feletti szennyezésről? Mi volt az indoka, hogy a nyáron elkészült és a határérték feletti szennyezést kimutató akkreditált laboratóriumi eredményeket, vagyis azt, hogy az intézetben fogyasztott ivóvíz minősége nem megfelelő, csak 2010 októberében jelentette be a közegészségügyi hatóságnak? Az Egyetem a válaszlevelében az alábbiakról tájékoztatott: 
Az Egyetem hallgatói által 2010 nyár elején végzett laborgyakorlat kapcsán kiderült, hogy a hálózati víz nem felel meg a határértékeknek. Ezért a kutatócsoport vezetője az ivóvíz minőségének részletes vizsgálatát rendelte meg, amelynek során 2010. június 24-én7, és július 6-án8 vett vízmintavételek alapján elemezték az ivóvíz összetételét. Az akkreditált laboratórium9 a megengedett határértéknél10 magasabb nitrát, atrazin – és a 2010. június 24-én vett mintában – réz koncentrációt mért. Az esetről és a mért adatokról sem az Egyetem vezetését, sem a Biztonságszervezési Irodát nem értesítették. Az Egyetem rektora csak 2010. szeptember elején kapott szóban tájékoztatást az ügyről, amely tény ismeretében az Egyetem a népegészségügyi szakigazgatási szervhez fordult.
Az ÁNTSZ Közép-Magyarországi Regionális Intézete (a továbbiakban: ÁNTSZ Regionális Intézet) először vállalkozási szerződés keretében vizsgálta a vízminőséget. A 2010. szeptember 21-én vett minták11 megerősítették a korábbi vizsgálatok eredményét, a határérték feletti nitrát és atrazin jelenlétét az ivóvízben. Az ÁNTSZ Regionális Intézetétől a vízvizsgálati jegyzőkönyvet október 12-én vette át az Egyetem.
A mérési eredmények alapján az Egyetem Gazdasági Főigazgatóság Biztonságszervezési Irodája 2010. október 13-án jelentette be az ÁNTSZ Gödöllői, Aszódi, Veresegyházi Intézetének (a továbbiakban: ÁNTSZ Térségi Intézet) elektronikus úton, hogy az Egyetemen fogyasztott ivóvíz minősége nem megfelelő.
Az Egyetem tájékoztatása12 szerint ismeretlen tettes ellen büntetőfeljelentést tettek és fegyelmi eljárást is indítottak, amiért nem történt meg a vezetőség haladéktalan értesítése közveszély fennállásáról, valamint a Botanikus kert öntözőkútjának szabálytalan üzemeltetése és a városi vízhálózatra történő rákötése miatt. A fegyelmi eljárást felfüggesztették a DMRV Zrt. által ismeretlen tettes ellen tett büntető feljelentés (indoka: a Botanikus kertben az ivóvíz közműhálózatba kapcsolt házi ivóvízhálózatot egyedi vízbeszerzéshez kapcsolt vezetékkel összekötötte az Egyetem) jogerős lezárásáig. Az Egyetem kiemelte, hogy a DMRV Zrt. már korábban ismerte, hogy az általa biztosított víz nem megfelelő minőségű, mégsem tett semmilyen intézkedést, októberig nem zárta le a kutat, illetve azt engedély nélkül kötötte rá a hálózatra és így üzemeltette.
Az Egyetem a közegészségügyi hatóság eljárását és intézkedését követően, 2010. november 6-án tett közzé tájékoztatást13 a honlapján, mely szerint: „A gödöllői kampusz ivóvize már megfelel minden határértéknek”. A tájékoztató azt is tartalmazta, hogy az egyetemi ivóvízhálózatban folyó víz határozatlan idő óta nem felelt meg az előírásoknak, mivel a víz a megengedett határértéknél magasabb mennyiségű nitrátot, atrazint és rezet tartalmazott. A hatósági mintavételt követően azonban a DMRV Zrt. azonnal lezárta azokat a kutakat, amelyekből nem megfelelő minőségű víz kitermelése folyt, továbbá vállalta, hogy minden hónapban hat vízvételi helyen ellenőrzi az ivóvíz minőségét az Egyetemen.

2. A közegészségügyi hatóság által lefolytatott vizsgálat
Az Egyetem bejelentését követően az ÁNTSZ Regionális Intézete és az ÁNTSZ Térségi Intézete 2010. október 14-én, vízmintavétellel egybekötött hatósági ellenőrzést tartott. Ennek során megállapították, hogy az Egyetem vízellátását kisebb részben – az óvodai részen – a gödöllői városi ivóvízhálózatról, nagyobb részben a D-25, a – nem üzemelő14 – D-28 kút mellett a D-26/M és D-29/M jelű kutak biztosítják15. A két utóbbi kút korábban üzemelő, eltömedékelt kút16 mellett melléfúrással létesült.
Az ellenőrzés során a DMRV Zrt. tájékoztatása alapján rögzítették, hogy az Egyetemnek szolgáltatott víz minőségének ellenőrzésére, mintavételére nincs műszaki lehetőség, mert a vízátadó aknákban mintavételi csapot nem helyeztek el.
Az Egyetem ekkor tájékoztatta a hatóságot, hogy az Egyetem Botanikus kertjében 53 m mély fúrt kút biztosítja a vízellátást. A kútból kinyert víz vas, mangán és nitrát tartalma azonban meghaladja a határértéket, ezért azt kizárólag locsolásra használják, és az üvegház locsoló hálózatára kötötték be.
Megállapították ugyanakkor, hogy a Botanikus kert kútjának vizét17 és a városi hálózati ivóvízvezetéket ugyanazon aknába vezették be. Innen szabályozható, hogy kútvíz vagy városi víz kerüljön-e a locsoló hálózatba. A DMRV Zrt. képviselője a bekötést szabálytalannak minősítette.
Az ÁNTSZ Regionális Intézete mintát vett a Botanikus kert locsolókútjának vizéből és megállapította, hogy az határérték felett tartalmaz atrazint.
Az ÁNTSZ Regionális Intézete 2010. október 15-én – az ellenőrzést követő napon – azonnali hatállyal kötelezte18 a DMRV Zrt.-t a Gödöllő Déli vízbázis egyetemi kutak ivóvízhálózatára történő víztermelés felfüggesztésére mindaddig, amíg a kutakból vett vízvizsgálatok eredményei nem igazolják a termelt víz megfelelő minőségét.
A DMRV Zrt. 2010. október 15-én az ÁNTSZ Térségi Intézete rendelkezésére bocsátotta a 2010. április 6-án vett vízminták vizsgálati eredményeit tartalmazó jegyzőkönyvet19, mely szerint az Egyetem vízellátását biztosító egyik kút, a D-26/M jelű esetében atrazin és propazin határérték túllépést tapasztaltak. Egy másik vizsgálati dokumentum20 szerint a D-26/M jelű kút vonatkozásában a 2010. január 27-i és április 6-i mérések alkalmával nitrát határérték túllépést detektáltak.
A DMRV Zrt. tájékoztatta továbbá a közegészségügyi hatóságot, hogy a D-26/M, D-29/M és D-25 kutakat leállították21, a D-26 és D-29 jelű kutak eltömedékelése pedig már korábban megtörtént.
Fentieket követően az ÁNTSZ Térségi Intézete közegészségügyi-kémiai biztonsági hatósági ellenőrzés keretében 2010. október 18-án több helyről származó vízmintát vett. A vízvizsgálati jegyzőkönyv22 szerint a Botanikus kertben lévő kútban haladta meg a határértéket a nitrátszennyezettség. A Botanikus kerti kútból 2010. október 21-én vett mintában23 az atrazin és a metolaklór határérték feletti volt.
Az ÁNTSZ Térségi Intézete 2010. október 29-én kelt határozatában24 kötelezte az Egyetemet a Botanikus kertben üzemelő öntözővíz kút25 és a hozzá tartozó öntözővíz hálózat, valamint a városi ivóvízhálózat összeköttetésének a megszüntetésére, továbbá, hogy helyezzen el „nem ivóvíz” feliratú táblákat a Botanikus kert csapjaira. A határozat indokolása szerint a kútaknában lévő csapból és a kerti csapból vett mintában26 egyaránt a határérték többszörösét meghaladó atrazin, dezetil-atrazin és metolaklór értékeket mértek, ami arra utalt, hogy a városi hálózat és öntözővíz hálózat össze van kötve, így a vizek keveredése nem zárható ki.
Az ÁNTSZ Térségi Intézetének 2010. november 9-én kelt helyszíni ellenőrzésről szóló jegyzőkönyve szerint a szétkötés és a táblák kihelyezése megtörtént. Az ekkor vett vízminták alapján a Botanikus kert kútjában és a kútról ellátott üvegházban a víz nitrát tartalma haladta meg a határértéket. Szintén a Botanikus kerti kútról ellátott mediterrán gyűjteményben nitrát és nitrit határérték-túllépést mértek. A DMRV Zrt. által ellátott Botanikus kert szociális helyiségében és a Vadbiológiai Intézetben vett vízminták határérték-túllépést nem mutattak.27
Az ÁNTSZ Regionális Intézete tájékoztatta28 a Felügyelőséget eljárásáról, illetve jelezte, hogy a DMRV Zrt. a D-26/M kútra vízjogi üzemeltetési engedélyt nem tudott bemutatni, továbbá az egyetemi vízbázisok védőterületén növénytermesztés folyik, és gyomirtást is végeznek.
Az ÁNTSZ Regionális Intézete 2010. november 9-én kelt határozatában29 rögzítette, hogy a DMRV Zrt. a gödöllői vízbázisok kútjainak hálózatra történő üzemeltetését csak az ÁNTSZ Térségi Intézete hozzájárulásával kezdheti meg, kötelezte továbbá, hogy ivóvíz minőségű vizet szolgáltasson. Határozatában az Egyetem központi konyháját és a Gödöllő, Szabadság út 97. szám alatti állatorvosi rendelőt jelölte ki vízmintavételi pontként, és kötelezte a DMRV Zrt.-t a negyedévenkénti vizsgálatok eredményeinek megküldésére.

3. A vízügyi hatóság által lefolytatott vizsgálat
Az ÁNTSZ tájékoztatása nyomán a Felügyelőség 2010. november 24-én helyszíni ellenőrzést30 tartott a gödöllői vízműtelep vízbázisa szennyezésének, a melléfúrással létesült kutak vízjogi státusának vizsgálata érdekében. Megállapította, hogy a D-26/M és D-29/M számú kutak melléfúrással történő kialakítása a vízjogi létesítési engedélyben31 foglaltaknak megfelel. A létesítési engedélyben foglaltakkal szemben a kútfejek és kútaknák, valamint a szerelvények kialakítására újabb vízjogi létesítési engedélyt azonban nem kértek, és a hálózatra történő csatlakoztatása vízjogi üzemeltetési engedély nélkül történt. A jegyzőkönyv szerint a rákötésre és a kutak üzembe helyezésére 2009 szeptemberében került sor. 
A Felügyelőség rögzítette azt is, hogy a mintavétel során detektált szennyezés eredete nem állapítható meg egyértelműen, így nem tisztázott, hogy a szennyezés a felújított kút kialakítása során került-e a rétegvízbe, vagy a szennyezés a talajban és a felszín alatti vízben történő terjedéssel jelent-e meg.
Kötelezte továbbá a DMRV Zrt-t, hogy végezze el a gödöllői vízbázison üzemelő kutak alapállapot vizsgálatát32, és a D-26/M és D-29/M jelű kutakra nyújtson be33 vízjogi fennmaradási engedély kérelmet.
A Botanikus kert kútja vonatkozásában azt állapította meg, hogy annak üzemeltetésére az Egyetem nem rendelkezik vízjogi üzemeltetési engedéllyel34, ezért kötelezte az Egyetemet az engedélykérelem benyújtására és rögzítette, hogy az engedély jogerőre emelkedéséig a kutat tilos használni.
A Felügyelőség a 2010. december 21-i helyszíni ellenőrzés során megállapította, hogy a Botanikus kerti kút kivitelezése a vízjogi létesítési engedélyben foglaltaktól eltér. Annak ellenére, hogy a Felügyelőség részére később benyújtott vízföldtani napló 30 métert tüntet fel kútmélységként, és a vízjogi létesítési engedély is ezt irányozta elő, a kút mélysége nagyobb, mint 50 m. Erre tekintettel a Felügyelőség kötelezte az Egyetemet a valós vízföldtani napló benyújtására. Az ismételten benyújtott és javított vízföldtani naplóban már 53 méter szerepelt kútmélységként35.
A Felügyelőség – a Vidékfejlesztési Minisztérium megkeresésére – az alábbiakról tájékoztatta a környezetügyért felelős államtitkárt és a vízügyért felelős helyettes-államtitkárt36:
A Felügyelőség 2010. december 23-án rendelt el vizsgálatot37 a szennyezés okainak felderítése érdekében. Ennek keretében nyilatkozattételre szólította fel a szennyezéssel érintett terület kezelőit (az Egyetemet, illetve a GAK Oktató, Kutató és Innovációs Nonfpofit Közhasznú Kft-t) arra vonatkozóan, milyen növényvédőszereket használtak az elmúlt években. 
A benyújtott gazdálkodási naplók szerint az elmúlt öt évben atrazin-felhasználás nem történt, a korábbi évekre vonatkozóan pedig írásos dokumentáció nem állt rendelkezésre.
Az üzemen kívül helyezett D-26/M kút DMRV Zrt. által végzett próbaszivattyúzása során vett minták38 szerint az atrazin és bomlástermékeinek (dezetil atrazin, propazin) koncentrációja a folyamatos szivattyúzás ellenére nem csökkent. Ezért a Felügyelőség a mezőgazdasági táblák környezetében található, a DMRV Zrt. üzemeltetésében lévő vízmű és monitoring kutak vízvizsgálata, valamint a mezőgazdasági táblák talajvizsgálata39 mellett döntött a szennyezés forrásának és kiterjedésének meghatározása érdekében. 
A Felügyelőség megállapította, hogy a Gödöllői Északi és Déli Vízbázis egyes vízműkútjaiban és figyelőkútjaiban detektált atrazin koncentrációja meghaladja az ivóvíz minőségre vonatkozó határértéket, illetve a (B) szennyezettségi40 határértéket. A kivizsgálás során 48 vízmű, illetve monitoring kút mintázására került sor. Ezek közül 8 kútban határérték feletti, 4 kútban határértékhez közeli koncentrációban fordult elő atrazin.41 A Felügyelőség jelezte, hogy a Fóti II. számú vízbázis42 nem üzemelő vízműkútjaiban is kiterjedt, határérték feletti az atrazin koncentráció, így ennek vizsgálata is szükséges. Megállapította továbbá, hogy a kutak területi elhelyezkedése és a koncentráció-eloszlás alapján a szennyezés forrása nem azonosítható be. Mivel a területen jelen lévő talajszennyezés oka és kiterjedése ismeretlen volt, javasolta a Vidékfejlesztési Minisztériumnak az állami szerepvállalást a kármentesítésében, utalva arra is, hogy a szennyezettség tényfeltárása és felszámolása a vízbázis védelme érdekében aktív beavatkozást igényel.

4. A növény- és talajvédelmi hatóság által lefolytatott vizsgálat
A Pest Megyei Kormányhivatal Növény- és Talajvédelmi Igazgatósága (a továbbiakban: Igazgatóság) az Egyetemen történt ivóvízszennyezésre vonatkozó, 2011. január 11-én érkezett bejelentés alapján szintén indított vizsgálatot43. A vizsgálat célja annak feltárása volt, hogy az Egyetem használatában lévő mezőgazdasági területeken végzett növényvédőszer-felhasználás, továbbá a tápanyag-utánpótlás során alkalmazott szerves- és műtrágya felhasználás megfelel-e a jogszabályi előírásoknak. 
Az Egyetem használatában lévő kísérleti és tanüzemek mezőgazdasági területein folytatott gazdálkodási gyakorlat vizsgálatát öt évre visszamenőleg végezte az Igazgatóság. A 2011. január 24-én végzett helyszíni ellenőrzés a D-25, D-26 kutak védőterületeire eső, azaz az Egyetem és a Szárítópusztai telephelyen művelt mezőgazdasági területeken folytatott gazdálkodás vizsgálatára terjedt ki. A gazdálkodási naplókból megállapította, hogy a gazdálkodási gyakorlat a jogszabályi előírásoknak megfelel, tiltott növényvédő szer nem került felhasználásra.
Az Egyetem Botanikus kertjének vezetősége kimutatást44 állított össze arról, hogy a területen az elmúlt tíz évben milyen növényvédő szereket és trágyaféleségeket, mekkora mennyiségben használtak fel. Jelezték, hogy a kimutatás nem teljes körű, mert a vegyszerezésről, illetve a tápanyag utánpótlásokról 2010 júniusáig pontos nyilvántartást nem vezettek. 1988-tól a Botanikus kertben dolgozó szakember emlékezete szerint atrazin tartalmú vegyszert soha nem használtak. A kutatók elmondták, hogy kísérleti területükön 2000 és 2010 között növényvédő szert nem juttattak ki. A Növényvédelmi Intézet igazgatójának 2011. január 28-i nyilatkozata szerint a kísérleti téren nincs növényvédő szer, illetve szerves- és műtrágya felhasználás, mert e területen a növényi kór- és kárképek, a gyomnövények és tápanyaghiányos tünetek bemutatása történik.
Az Igazgatóság – a rendelkezésére álló dokumentum alapján – megállapította, hogy a jegyzőkönyv szerinti anyagok nem okozhatták a szennyezést.
Az Igazgatóság vizsgálata kiterjedt az Egyetem Növényvédelmi Intézete növényvédő szer raktárának felszámolási módjára is. Rögzítette, hogy az a veszélyes hulladék elszállítására vonatkozó előírásoknak megfelelően történt45.
Tekintettel arra, hogy az Igazgatóság jogellenességet 2007-ig visszamenőleg nem észlelt, a hivatalból indított eljárását 2011. április 4-én megszüntette46. Kifejtette viszont, hogy a vizsgált mezőgazdasági területen atrazin tartalmú szert az elmúlt öt évben kis területen és egy alkalommal használtak fel a D-26 jelű kúttól több mint egy kilométer távolságra. 2007. június 10-én 2,3 l/ha dózisban ATRANEX növényvédő szert alkalmaztak47. A kísérleti téren a 2008. előtti időszakban évente átlagosan 25 kg peszticidet tároltak. A raktár felszámolásakor 2008. augusztus 12-én a Növényvédelmi Intézettől átvett veszélyes hulladékot 2009. május 25-én elszállították. 

5. A DMRV Zrt. tevékenysége
Az előzőek ismeretében a DMRV Zrt-nek címzett megkeresésemben arra kértem választ, miért volt szükség a D-28 jelű kút termelésből való ideiglenes kivonására, miért kellett a D-29 és D-26 jelű kutakat eltömedékelni és helyettük két új kutat létesíteni? Tájékoztatást kértem a kijelölt vízmintavételi helyekről is, konkrétan arról, hogy a 2010. őszi eseményeket megelőző időszakban a DMRV Zrt. részéről történt-e olyan műszaki intézkedés az Egyetem ivóvízzel történő ellátása kapcsán, amelynek következtében megváltozott a kijelölt vízmintavételi helyek meglévő rendszere? Amennyiben igen, azt bejelentette-e a népegészségügyi szakigazgatási szervhez vagy sem? A DMRV Zrt. az alábbiakról tájékoztatott:
Az 1968-ban létesített D-26 jelű kút – néhány éves megszakítással – 2005 közepéig üzemelt. Leállításának oka jelentős vízhozam-csökkenése volt. A vízmennyiség pótlása érdekében melléfúrással került sor a D-26/M jelű kút létesítésére. 
Az 1973-ban létesített D-29 jelű kút 2006-ban szintén homokolás miatt került leállításra. A kiesett vízmennyiség pótlására épült meg a D-29/M jelű kút, ugyancsak melléfúrással.
Az 1977-ben létesített D-28 jelű kutat homokolás miatt 2010 júliusában kellett leállítani. A kút romló vízminősége, és a 2010-ben észlelt szennyezettség miatt melléfúrásos felújítását nem tervezték.
2010 októbere előtt az Egyetem területén a négy víztermelő kút és egy hálózati mintavételi hely (egyetemi óvoda konyhája) volt rendszeres vízminőség vizsgálatra kijelölve. A szennyezettség ismertté válását megelőzően a DMRV Zrt. részéről nem történt olyan műszaki intézkedés, amely miatt megváltozott volna a vízmintavételi helyek rendszere.
A DMRV Zrt. véleménye szerint nincs arra utaló jel, hogy a felújított kút kialakítása során került volna a rétegvízbe a növényvédőszer. A kút kivitelezését követően az ellenőrző geofizikai vizsgálatok azt igazolták, hogy a felszín alatti szennyezés mélyebbre jutásának megakadályozására végzett palástcementezés minősége jó, továbbá a rétegvíz nitráttal és peszticiddel való szennyezettsége már hosszabb ideje, illetve Gödöllő több pontján is igazolt.
A DMRV Zrt. által tett intézkedésekre többnyire a lefolytatott hatósági eljárások eredményeként került sor: a D-26/M jelű kutat kizárták a víztermelésből, elvégezték az összes gödöllői termelő- és monitoring kút soron kívüli alapállapota vizsgálatát, amelynek eredményét megküldte a Felügyelőség és a népegészségügyi hatóság részére, illetve két új hálózati mintavételi helyet jelölt ki. Ezeken kívül ismeretlen tettes ellen büntető feljelentést tett, belső vizsgálatot indított, szigorította a kutak hálózatra való rákötésének feltételeit, és felülvizsgálta a vízbázis korábbi rekonstrukciós terveit.
Végezetül felhívta a figyelmet arra, miszerint az Egyetem Botanikus kertjében lévő kút vizéből mutatták ki a legmagasabb koncentrációban a nitrát és az atrazin mennyiségét, és ezt a kutat jogellenesen kötötték össze az Egyetem belső ivóvízhálózatával, amely így szerepet játszhatott az ivóvízszennyezés kialakulásában.

A vizsgálat megállapításai
I. A hatásköröm tekintetében
Feladat- és hatáskörömet, valamint az ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságaimat az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (továbbiakban: Ajbt.) határozza meg. Az Ajbt. 18. § (1) bekezdése szerint az alapvető jogok biztosához bárki fordulhat, ha megítélése szerint – többek között – a közigazgatási szerv tevékenysége vagy mulasztása a beadványt tevő személy alapvető jogát sérti vagy annak közvetlen veszélyével jár (a továbbiakban együtt: visszásság), feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. A vizsgálat folytatásának lehetőségét az Ajbt. 20. § (1) bekezdése biztosítja számomra.
Az Ajbt. 18. § (4) bekezdése pedig lehetőséget biztosít arra, hogy az alapvető jogok biztosa – akár egy konkrét ügy, vagy általános probléma kapcsán – a hatóságok tevékenysége során felmerült, az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében hivatalból eljárást folytasson. A hivatalból indított eljárás természetes személyek pontosan meg nem határozható, nagyobb csoportját érintő visszásság kivizsgálására vagy egy alapvető jog érvényesülésének átfogó vizsgálatára irányulhat.
A vízbázis védelem, az ivóvízszolgáltatás, és a növényvédőszerek jogi szabályozásának vizsgálatára az Ajbt. 2. § (2) bekezdése alapján rendelkezem hatáskörrel.

II. A vizsgált alapjogok tekintetében
Az Alaptörvény XXI. cikke szerint Magyarország elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez, illetve a XX. cikk (1) bekezdése alapján mindenkinek joga van a testi és lelki egészséghez, továbbá a (2) bekezdés rögzíti, hogy ezt a jogot Magyarország – többek között – a környezet védelmének biztosításával valósítja meg.
Az Alkotmánybíróság 28/1994. (V. 20.) AB határozatában megállapította, hogy az egészséges környezethez való jog jelenlegi formájában nem alanyi alapjog, de nem is pusztán alkotmányos feladat vagy államcél, amelynek megvalósítási eszközeit az állam szabadon választhatja meg, hanem elsősorban önállósult és önmagában vett intézményvédelem, azaz olyan sajátos alapjog, amelynek az objektív, intézményvédelmi oldala túlnyomó és meghatározó. Így az e joggal kapcsolatos kérdéseket mindig az állami szervek környezetvédelmi intézkedések tételére vonatkozó kötelessége oldaláról kell vizsgálni, nem pedig az egyes embereket a konkrét helyzetben megillető jogosultságok oldaláról. Az állam környezetvédelemre vonatkozó kötelességei teljesítésének garanciáit emeli az alapjogok szintjére. E jog sajátosságai folytán mindazokat a feladatokat, amelyeket másutt alanyi jogok védelmével teljesít az állam, itt törvényi és szervezeti garanciák nyújtásával kell ellátnia. 
A környezet védelmére és a fenntartható fejlődés elvére az Európai Unió is kiemelt figyelmet fordít. A lisszaboni szerződés kihirdetéséről szóló törvény 2. cikke szerint az Unió Európa fenntartható fejlődéséért munkálkodik, amely olyan piacgazdaságon alapul, amely a környezet minőségének magas fokú védelmével és javításával párosul. A törvény 2. számú mellékletét képezi az Európai Unió Alapjogi Chartája, amely a 37. cikkében kimondja, hogy „A magas színvonalú környezetvédelmet és a környezet minőségének javítását be kell építeni az uniós politikákba, és a fenntartható fejlődés elvével összhangban biztosítani kell megvalósulásukat.” Továbbá az Európai Parlament egy idei állásfoglalásában – az ENSZ közgyűlés e tárgyban 2010-ben elfogadott határozatával összhangban48 – aktív szerepvállalásra hívta fel a tagállamokat az ivóvízhez és az alapvető higiéniai feltételekhez való hozzáférés, mint alapvető emberi jog biztosítása érdekében49.
Az Alaptörvény P) cikke továbbá rögzíti, hogy a természeti erőforrások, különösen a termőföld, az erdők és a vízkészlet, a biológiai sokféleség, különösen a honos növény- és állatfajok, valamint a kulturális értékek a nemzet közös örökségét képezik, amelynek védelme, fenntartása és a jövő nemzedékek számára való megőrzése az állam és mindenki kötelessége.
Az Alkotmánybíróság már korai határozatában50, az élethez való joggal összefüggésben kiemelte, hogy „Az egyes emberek alanyi joga saját életük biztosítására szolgál. Az élethez való jog objektív oldalából ugyanakkor az államnak nem csupán az a kötelessége következik, hogy az egyes emberek élethez való alanyi jogát ne sértse meg, és hogy annak védelméről jogalkotással és szervezési intézkedésekkel gondoskodjék, hanem ennél több. Ez a kötelesség nem merül ki az egyes emberek egyedi életvédelmében, hanem általában az emberi életet és létfeltételeit is védi. Ez utóbbi feladat minőségileg más, mint az élethez való egyéni alanyi jogok védelmének összeadása; „az emberi élet” általában – következésképp az emberi élet mint érték – a védelem tárgya. Ezért az állam objektív, intézményes életvédelmi kötelessége kiterjed a keletkezőben lévő emberi életre is, csakúgy, mint a jövendő generációk életfeltételeinek biztosítására.”
Az elkövetkező évtizedek gazdasági, társadalmi fejlődését várhatóan éppen a természeti erőforrások (ivóvíz, energia, termőtalaj stb.) szűkössége befolyásolja majd a legmarkánsabban. Az Alaptörvény P) cikke nemcsak a magyar környezetvédelmi jognak, hanem jogrendszerünk összes, a nemzedékek közötti igazságosság szempontjából releváns jogszabályának tartalmához ad egységes iránymutatást. 
Az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdése szerint Magyarország független demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság a 9/1992. (I. 30.) AB határozatában rámutatott, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. Az Alkotmánybíróság szerint a jogbiztonság az állam kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. A jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az állami és önkormányzati döntések jogszabályoknak való megfelelőségét is.

III. Az ügy érdemében 
A felszín alatti víz az állam kizárólagos tulajdonába tartozik51, amely az Alaptörvény szerint a nemzeti vagyon részét képezi. Az Alaptörvény rögzíti, hogy „A nemzeti vagyon kezelésének és védelmének célja a közérdek szolgálata, a közös szükségletek kielégítése és a természeti erőforrások megóvása, valamint a jövő nemzedékek szükségleteinek figyelembevétele52.”
A felszín alatti vízvédelem egyes kérdéseinek elemzése nem idegen az ombudsmani gyakorlatban, erre vonatkozóan korábban is folytattam vizsgálatot53, tekintettel arra, hogy a kérdéskör szorosan kapcsolódik az ivóvízhez való hozzáférés biztosításához, vagyis az egészséghez és az egészséges környezethez való alapjoghoz. A homok- és kavicsbányászattal kapcsolatban folytatott korábbi vizsgálatom során, a bányatavak talajvíz párologtató hatására tekintettel jogalkotási javaslatot is tettem. A jelenlegi vizsgálat során a felszín alatti vízzel összefüggésben elsősorban a vízbázis védelmet érintő egyes kérdéseket elemeztem.

1. A vízbázisok védelme
A Kvt. határozza meg azokat az alapelveke54, amelyeket a környezethasználat során – a környezet védelmének biztosítása érdekében – érvényesíteni szükséges. 
A Kvt. rögzíti, hogy szabályaival összhangban kell, hogy rendelkezzenek a szakterületi törvények és egyéb jogszabályok55. Ennek megfelelően minden környezethasználatot úgy kell szervezni és végezni, hogy az a lehető legkisebb környezetterhelést okozza, és elkerülhető legyen a környezet bármely elemének veszélyeztetése, szennyezése, károsítása.
A vizsgált térség a felszín alatti víz állapota szempontjából érzékeny területnek minősül, mivel az ivóvízellátásra igénybe vett porózus képződmény teteje a felszín alatt 100 méteren belül található. A vízbázis védőterület kijelöltségétől függetlenül a létesítményeknek, berendezéseknek olyan kialakításúnak kell lenniük, hogy ne szennyezzék a felszín alatti vizet56. Az ivóvízbázisok védőterületei pedig – beleértve a még csak előzetesen lehatárolt védőterületeket is – a felszín alatti víz állapota szempontjából fokozottan érzékeny területek57.
A vonatkozó jogszabályi előírások alapján Gödöllő egész térségét, így az egyetemi kútcsoport egész környezetét 2001 májusától58 nitrátérzékeny területnek kell tekinteni, függetlenül a vízbázis védőterület kijelölésének megtörténtétől. A nitrátérzékeny területeken továbbá be kell tartani a vizek mezőgazdasági eredetű nitrát-szennyezéssel szembeni védelméhez szükséges cselekvési program részletes szabályait, valamint az adatszolgáltatás és nyilvántartás rendjét59 és a helyes mezőgazdasági gyakorlatra vonatkozó előírásokat.
A vízkészletekkel történő gazdálkodásra vonatkozó szabályok keretében a Vgtv. meghatározta az ivóvízbázisok védelmére vonatkozó alapvető előírásokat. Ezek szerint a vízbázisvédelem keretében az ivóvízellátást, az ásvány- és gyógyvíz hasznosítást szolgáló vagy erre kijelölt vizeket a vízkivétel védőidomainak, védőterületének kijelölésével és fenntartásával fokozott védelemben és biztonságban kell tartani60.
A távlati ivóvízbázisok védelme állami feladat, azonban a Vgtv. az üzemelő vízbázisok védelmére vonatkozó felelősség körében előírja, hogy az, aki a vízkészlet hasznosítására jogot szerzett, köteles a hasznosításba vont vízkészletet — a hasznosítás mértékének arányában — biztonságban tartani61. Így a vízmű üzemeltetője köteles gondoskodni arról, hogy a vízbázis vizét és a már kitermelt vizet szennyeződés ne érje, melynek érdekében annak minőségét rendszeresen ellenőriznie kell62.
A felszín alatti víztermelésen alapuló ivóvízellátás biztonságának feltétele – a 123/1997. (VII. 18.) Korm. rendelet előírásainak megfelelően –, hogy a vízbázis biztonságban legyen63, a víztermelő létesítmények kivitelezésére a szabványoknak megfelelően kerüljön sor, azok jó műszaki állapotban legyenek, állapotukat rendszeres időközönként ellenőrizzék64, elvégezzék mindazokat a vízminőségi vizsgálatokat, és végrehajtsák mindazokat az intézkedéseket, amelyeket a vonatkozó jogszabályok előírnak65.
1.1. A gödöllői vízbázis, illetve ivóvíz szennyeződésének összetevői
A vízbázis diagnosztikai munkák keretében megfigyelő kutakat, illetve kútcsoportokat létesítenek. Az egyetemi kútcsoport termelő kútjai közül azonban az egyetlen, nitráttal nem szennyezett D-29 kút mellett építettek ilyen kúthármast66. Ennek ellenére valamennyi megfigyelő kútban a határértéket messze meghaladó67 nitrát szennyezettséget detektáltak68. Az egyetemi kútcsoport kútjai – a Botanikus kert öntözőkútját is figyelembe véve – egyöntetűen nitrát szennyezettséget mutattak. 
Mindezek alapján egyértelműen megállapítható, hogy a nitrát szennyezés nagy területet érint, ami potenciálisan a város Egyetemhez közeli területeiről69, továbbá az egyetemi campusról, a strandról, valamint a kapcsolódó mezőgazdasági területekről – beleértve az Egyetem kertészeti területét, valamint a Botanikus kertet is – származhat.
A nitrát szennyezés a gödöllői vízbázison – az ország más területeihez hasonlóan – alapvetően kétféle forrásból származhat. Egyrészt szennyvíz beszivárgásából70, másrészt mezőgazdasági forrásból. Ez utóbbi esetén a helyes mezőgazdasági gyakorlat előírásainak figyelmen kívül hagyása71 miatt, a nitrogén tápanyag az altalajba, majd onnan a felszín alatti vízbe mosódik be.
Az Egyetem térségében számos kút esetében detektáltak nitrátszennyezést már a 80-as évek közepén, mely adatokat az 1996-ban végzett átfogó vizsgálatok is megerősítették. Nitrátot az egyetemi kútcsoportból vett minták is tartalmaztak. A D-26 jelű kút vizének minősége 1987-től romlott jelentős mértékben annyira, hogy azt 1991-ben – a határérték túllépése miatt – ki kellett kapcsolni a termelésből72. 1997-ben engedélyezték a kút újbóli bekapcsolását73, azonban a nagyfokú nitrát szennyezettség miatt 2005-ben ismét kikapcsolták74. A pótlására épített D-26/M kút vízminősége már az építéskor is határérték (50 mg/l) feletti szennyezettséget mutatott, és már az első – bár csak 2010-ben elvégzett – növényvédő szer tartalom meghatározására is kiterjedő vizsgálat jelzett75 jóval határérték feletti atrazin szennyezettséget. 
A D-25 és a D-28 kútakban – annak ellenére, hogy az utóbbinak a talpmélysége 120 m – már 2003 óta 12-15, illetve 20 mg/l körüli értéket mértek, mely érték a D-28 kútban folyamatosan emelkedő tendenciát mutatott. 2010-re elérte a 25 mg/l-es értéket, melyet figyelmeztető értéknek kell tekinteni76.
Ahol a nitrát szennyezés termőföldön való beszivárgásból származik, ott növényvédő szer is bejuthat a felszín alatti vízbe. A gödöllői vízbázisok egyik – de nem az egyetemi kútcsoporthoz tartozó – kútjának vizében már 1996-ban kimutattak – határérték alatti – növényvédő szer koncentrációt77. 2001-ben és 2007-ben végzett vizsgálatok során ugyancsak találtak – határérték alatti mennyiségben – növényvédő szert.
A D-26/M kút vizében 2010-ben minden vizsgálat határérték feletti atrazin koncentrációt mutatott ki, sőt az áprilisi érték többszörösét mérték októberben78. Az innen északra, több száz méteres távolságban levő Botanikus kert kútjának vizében hasonló koncentrációk voltak. A további több száz méterre levő megfigyelő kút79 vize is határérték feletti atrazint mutatott80, mely alátámasztja, hogy a növényvédő szer által okozott szennyezés nagy területet érint.
A felszín alatti vizekben elsősorban azok a növényvédő szerek, illetve bomlástermékeik jelennek meg, melyek a vízben jól oldódnak és viszonylag hosszú idő alatt bomlanak le. Ilyen volt például az évtizedekkel korábban elterjedt és alkalmazott DDT, vagy a még a közelmúltban is engedélyezett, a triazin családba tartozó kemikáliák csoportja, melyek egyik, széles körben alkalmazott tagja volt az atrazin81.
Az atrazin gyomirtó hatását legfeljebb három tenyészidőszak alatt, a koncentrációtól függően fejti ki, és a talaj felszínén napfény, oxigén és mikrobák hatására bomlik. A felszín alatti vízben ez a folyamat ugyanakkor lényegesen lelassul, így koncentrációja csak 8-10 év alatt csökken a felére. Az atrazin kiskereskedelmi forgalomba nem kerülhetett, ezért kizárható, hogy az a kiskertekben történt lakossági felhasználás következtében került volna a felszín alatti vízbe. A nitrát és az atrazin szennyezés együttes előfordulása azt valószínűsíti, hogy mezőgazdasági gazdálkodó szervezet által végzett tevékenység eredményezhette a nagy területet érintő növényvédőszer szennyezést.
Szennyezés szempontjából potenciális veszélyt jelentenek a növényvédő szer raktárak, mint pontszerű szennyezőforrások. A vízbázis diagnosztikai vizsgálat eredményeképpen előzetesen lehatárolt védőterületen volt az Egyetem Növényvédelmi Intézetének a növényvédő szer raktára. A növény- és talajvédelmi igazgatóság vizsgálata szerint azonban nem a raktárból származott a területen detektált szennyezés, illetve az elmúlt öt évre kiterjedő vizsgálat sem állapított meg anomáliákat a növényvédő szer felhasználását érintően. A 2004 előtti forgalomba hozatali és felhasználási szabályok betartása esetén ugyanakkor bekövetkezhetett szennyezés, mivel a vízkivételi helyhez számított elérési idő rövidebb lehet, mint a szer felezési ideje, és sokkal rövidebb, mint annak teljes lebomlási ideje.
Vízbázis szennyeződéséhez más tényező is hozzájárulhat. Így például a szabványostól82 eltérő, szabálytalan kútkiképzés, vagyis, amikor a kút építésekor nem végzik el a kút palástcementezését, melynek az a rendeltetése, hogy megakadályozza, hogy a furat fala és a csőrakat közti gyűrűs térben a szennyezett talajvíz közvetlenül lejusson a mélyebb, természetes okoknál fogva védettebb rétegbe. Hasonlóan veszélyezteti a vízbázist a rossz kútállapot is, ti. ha a béléscső korrodálódik, és a szennyezett talajvíz közvetlenül a termelt vízhez keveredik. Tekintettel arra, hogy a vízmozgás oldalirányban lényegesen gyorsabb, mint függőleges irányban, egy rossz kúttól viszonylag távol, a talajvízbe leszivárgó szennyezőanyag is rövid idő alatt bejuthat a termelt vízbe.
Az ivóvízszennyezéshez hozzájárulhatott, hogy nemcsak a vízmű által üzemeltetett D-26/M kút vize tartalmazott határérték feletti koncentrációban nitrátot, atrazint és más növényvédő szert, hanem az Egyetem Botanikus kertjének öntözése céljából fúrt kút is. 
Ezt a kutat a vízjogi létesítési engedélytől eltérően létesítették, és engedély nélkül üzemeltették, továbbá szabálytalanul összekötötték az Egyetem ivóvízellátását szolgáló hálózattal83. A kút vize – a 2010-ben és 2011-ben elvégzett elemzések szerint – a határérték többszörösét meghaladó mértékben tartalmazott atrazint, és – esetenként – több más növényvédő szer koncentrációja is meghaladta az ivóvízre vonatkozó határértéket84.

1.2. A víztermelő létesítmények megfelelőségének összefüggései a vízbázis védelemmel
A 147/2010. (IV. 29.) Korm. rendelet szerint a felszín alatti vízkészletre telepített vízilétesítményt úgy kell tervezni, kialakítani, üzemeltetni és megszüntetni, hogy a felszín alatti víz szennyeződése ne következzen be, figyelembe véve a felszín alatti környezetben már meglévő szennyezéseket is85.
Ezen előírás ellenére az egyik leggyakoribb szennyezőforrást az előírásoktól eltérően megépített, vagy utólag meghibásodott, ki nem javított kutak jelentik, melyeken keresztül a szennyeződés közvetlenül jut le a vízadó rétegbe, vagy keveredik bele a kitermelt vízbe. Számos esetben fordul elő, hogy ezek a vízilétesítmények közel helyezkednek el a vízkitermelésre használt kutakhoz – például a melléfúrással létesített új kutakhoz –, és azt a vízadót szennyezik, amelyikből az új kút a vizet kinyeri86.
Hazákban már az ötvenes évek eleje óta részletesen szabályozott a vízkutak építése és időszakonkénti rendszeres felülvizsgálata, valamint a nem megfelelően működő kutak javítása, illetve eltömedékelése87. A 101/2007. (XII. 23.) KvVM rendelet tartalmazza a kútfúrásra vonatkozó szabályokat, mely szerint a melléfúrásos felújítás esetén a kút megszüntetésére, valamint a megvalósítandó kút létesítésére egyaránt vízjogi engedélyt kell kérni88. A D-26/M kút esetében ez a létesítést követően több hónappal később történt meg89.
Ugyancsak a rendelet szerint, minden 30 méternél mélyebb kút esetében a vízjogi engedélyes a rendelet által meghatározott geofizikai, kútszerkezeti és hidrodinamikai méréseket köteles elvégezni90, mely mérések a kút megfelelőségének ellenőrzését, és ezzel egyrészt a vízkészlet védelmét, másrészt a kútra alapozott vízellátás megfelelő minőségének biztosítását szolgálják.
Fúrt kutak esetében a szennyezés megelőzése céljából a harántolt, de nem szűrőzött képződményeket palástcementezéssel vagy agyagszigeteléssel ki kell zárni91. Közüzemi ivóvízellátást szolgáló kutak esetében a vízügyi hatóság általában a nagyobb biztonságot adó palástcementezést írja elő.
Az 1968-ban létesült és 1972-ben felújított D-26 kút nem rendelkezett ilyen szigeteléssel92. A palástcementezés hiányának nagy valószínűséggel meghatározó szerepe volt abban, hogy a kút vize már a 80-as évektől nitráttal szennyezett, és 1991-ben a magas nitráttartalom miatt kikapcsolták a szolgáltatásból93. A melléfúrással létesült D-26/M kút rossz vízminőségéhez a szabálytalanul megépített D-26 kút nem megfelelő működése, és késedelmes eltömedékelése is hozzájárulhatott94. Az eltömedékelés hiánya feltehetően szabad utat biztosított a szennyezett felszín alatti víz nagyobb mélységek felé történő lejutásához.

2. A kutak létesítése és üzemeltetése
2.1. A DMRV Zrt. tekintetében
A Vgtv. szerint vízimunka elvégzéséhez, vízilétesítmény megépítéséhez, átalakításához és megszüntetéséhez vízjogi létesítési engedély szükséges95. A vízjogi engedélyezés vonatkozásában a Vgtv. végrehajtási rendelete, a 72/1996. (V. 22.) Korm. rendelet adja meg a részletszabályokat. Ez alapján a vízjogi létesítési engedély feljogosít az engedélyben meghatározott vízimunka elvégzésére, vízilétesítmény megépítésére, de vízilétesítmény használatbavételéhez, üzemeltetéséhez vízjogi üzemeltetési engedélyt kell kérni.96
A megállapított tényállás szerint az Egyetem vízellátását biztosító egyik kút – a D-26/M jelű – a D-26 jelű kút termelésből való kivonását követően, melléfúrással létesült, amelyre a Felügyelőség 2009. június 11-én adott vízjogi létesítési engedélyt97.
A létesítés vonatkozásában azonban a kút vízföldtani naplója egymásnak ellentmondó adatokat tartalmaz. Annak ellenére, hogy a 2009. augusztus 4-én kelt jegyzőkönyv98 a létesítés kezdeteként 2009. június 26-át, befejezéseként pedig július 11-ét jelöli meg, a jegyzőkönyv részét képező gáz mintavételi és vizsgálati jegyzőkönyvön, valamint a kút műszeres vizsgálatának leírását tartalmazó dokumentumon 2008. december 8-i dátum szerepel. A DMRV Zrt. nyilatkozata szerint a D-26/M jelű kút műszaki átadás-átvételére 2008. december 17-én került sor99. A DMRV Zrt. Környezet-, Vízminőségvédelmi Osztály Központi Laboratóriumának vizsgálati jegyzőkönyve szerint pedig a D-26/M jelű kútból 2008. december 3-án, 9-én és 10-én vett minták magas nitrát tartalmat mutattak ki100.
A kútra kiadott vízjogi létesítési engedély többek között azt is előírta, hogy a kútakna építésére és a kútfej szerelvényeinek kivitelezésére további vízjogi létesítési engedélyt kell kérni, illetve rögzítette, hogy a kút üzemeltetésére csak műszaki átadás-átvételt követően megszerzett vízjogi üzemeltetési engedély alapján kerülhet sor.
A rendelkezésemre álló iratok alapján megállapítom, hogy a DMRV Zrt. a D-26/M jelű kutat jogerős vízjogi létesítési engedély nélkül létesítette, hiszen a vízügyi hatóság a vízjogi létesítési engedélyt a kút műszaki átadás-átvételének időpontját követő hat hónap elteltével adta ki. A DMRV Zrt. a hatósági határozatban foglalt kötelezettségének sem tett eleget101, az Egyetem ivóvízellátását szolgáló kút városi hálózatra történő üzemeltetését annak ellenére megkezdte 2009. szeptember 8-án, hogy arra vonatkozó engedéllyel nem rendelkezett. Mindezek alapján sérült a jogállamiság elve és a jogbiztonság követelménye.

2.2. Az Egyetem tekintetében
A Vgtv.-nek és a 72/1996. (V. 22.) Korm. rendeletnek a vízjogi létesítési és üzemeltetési engedélyre vonatkozó szabályai a Botanikus kerti kút létesítésében is alkalmazandóak. Ha a vízilétesítményt az engedélytől eltérően építették meg, az építtetőnek fennmaradási engedélyt kell kérni a vízügyi hatóságtól102.
A Botanikus kert kútjának kivitelezése a vízjogi létesítési engedélytől103 eltérően történt, hiszen a kút talpmélysége az engedélyben előirányzott 30 m helyett 53 m mélységgel104 valósult meg. Ezen túlmenően a kút üzemeltetésére az Egyetem nem rendelkezett vízjogi üzemeltetési engedéllyel105.
A 38/1995. (IV. 5.) Korm. rendelet szerint az ivóvíz közműhálózatba kapcsolt házi ivóvízhálózatot helyi vízbeszerzéshez kapcsolt vezetékkel összekötni nem szabad106.
Az ÁNTSZ Regionális Intézete megállapította107, hogy a Botanikus kertben üzemelő öntözővíz kutat108 és a hozzá tartozó öntözővíz hálózatot, valamint a városi ivóvízhálózatot – szabálytalanul – összekötötték. Mivel a kútaknában lévő csapból és a kerti csapból vett mintában109 egyaránt határérték többszörösét meghaladó atrazin, dezetil-atrazin és metolaklór értékeket mértek, a közegészségügyi hatóság rögzítette, hogy a vizek keveredése nem zárható ki.
A rendelkezésemre álló dokumentumok alapján megállapítom, hogy az Egyetem ugyan kért engedélyt a kút létesítéséhez a vízügyi hatóságtól, azonban az abban foglalt előírásokat nem tartotta be. Ezen túl a kutat úgy helyezte üzembe, hogy arra üzemeltetési engedéllyel nem rendelkezett, az engedélytől való eltérést pedig fennmaradási engedély kérésével – a jogszabályi előírásokat figyelmen kívül hagyva – nem rendezte. Figyelmen kívül hagyta továbbá azt a jogszabályi előírást, amely szerint az öntözővíz hálózatot és az Egyetemet ellátó ivóvízhálózatot tilos összekötni. Az Egyetem eljárása összeegyeztethetetlen a jogállamiság elvével és a jogbiztonság követelményével.
Megállapítom azt is, hogy mind a DMRV Zrt, mind. az Egyetem megsértette a Kvt. és a Vgtv., illetve a kapcsolódó jogszabályok engedélyezésre, illetve környezethasználatra vonatkozó előírásait, amelyek révén az egészséges környezethez és az egészséghez való joggal összefüggésben visszásságot okoztak.

3. A vízminőség vizsgálata, a vízmintavételi hely kijelölése és reprezentativitása 
Az emberi fogyasztásra szánt víz minőségéről szóló 98/83/EK Irányelv110 szerint az ivóvíz vonatkozásában előírt minőségi követelmények megfelelőségi helye az elosztó hálózatból szolgáltatott víz esetén a létesítményen belül az a pont, ahol az általában az emberi fogyasztás céljára történő vízkivételre használt csapból kilép. Ezzel összhangban rendelkezik a 201/2001. (X. 25.) Korm. rendelet úgy, hogy a határérték a megfelelő mintavételi módszerrel a fogyasztói csapnál vett vízmintára vonatkozik és jellemző kell, hogy legyen a fogyasztó szervezetébe jutó heti átlagos mennyiségre111.
A víz minőségének elosztó hálózatból származó víz esetében a létesítményen belül azon vízkivételi helyen kell megfelelnie az előírásoknak, ahol emberi fogyasztás céljára rendeltetésszerűen vételeznek vizet112. A 38/1995. (IV. 5.) Korm. rendelet szerint az ivóvízvételi hely az ivóvizet szállító vezeték azon része, ahol a beépített szerelvények rendeltetésszerű használatával a vezetékből ivóvíz fogyasztása lehetséges113.
Az ivóvízellátás biztonsága szempontjából az egyik meghatározó kérdés az, hogy hol jelölik ki azokat a mintavételi helyeket, melyeken rendszeres időközönként ellenőrzik a fogyasztásra kerülő víz minőségét. 
Annak ellenére, hogy az Egyetem vízellátását négy, a rendszerbe különböző helyeken bekapcsolt kút biztosította, a 2010-es felülvizsgálat előtt hálózati mintavételi helyként csupán egyetlen hely, az Egyetem óvodája volt kijelölve. A szennyezés detektálását követően az ÁNTSZ Regionális Intézete további két mintavételi helyet114 jelölt ki: az Egyetem központi konyháját és – az Egyetem központi létesítményeitől és a kollégiumoktól távol eső – a Gödöllő, Szabadság út 97. szám alatti állatorvosi rendelőt.
A korábban kijelölt egyetlen hálózati mintavételi hely nyilvánvalóan nem volt reprezentatívnak tekinthető, nem volt elegendő ahhoz, hogy a DMRV Zrt. folyamatosan monitorozni tudja a hálózati víz minőségét, s ez által biztosítsa a jogszabályi előírásoknak való megfelelést.
A felülvizsgálat során 2010-ben kijelölt mintavételi helyek szintén nem reprezentatívak minden fogyasztási hely (például a kollégiumok) tekintetében. Ennek megfelelően az Egyetemen szolgáltatott víz minőségének folyamatos ellenőrzése és nyomon követése jelenleg is aggályos.
Mindezek alapján megállapítom, hogy sem a DMRV Zrt., sem az ÁNTSZ Regionális Intézete nem járt el kellő körültekintéssel,nem vette figyelembe a jogszabályi előírásokat, amikor eredetileg csupán egy – egyébként a városi hálózatból érkező víz minőségének ellenőrzésére alkalmas – mintavételi helyet jelölt ki, és nem biztosította az egyetemi kútcsoport egyes kútjaiból ellátott hálózati részekből szolgáltatott víz folyamatos ellenőrzését. Ezzel ugyancsak az egészséghez és az egészséges környezethez való joggal összefüggésben visszásságot okoztak, és nem zárható ki a visszásság megismétlődése.
A 147/2010. (IV. 29.) Korm. rendelet szerint az üzemeltetés során a vízmintavételi lehetőséget a vízügyi hatóság által meghatározott helyeken biztosítani kell115. A jogszabály ugyanakkor nem írja elő, hogy a mintavételi helynek reprezentatívnak kell lennie az ellátott létesítményben az ivóvízhasználat szempontjából116, illetve hogyan kell a mintavételi helyeket kijelölni olyan ellátó rendszerek esetében, ahol a nyers víz több kútból származik, és a kutak egymástól függetlenül, több ponton táplálnak be a rendszerbe117.
A 201/2001. (X. 25.) Korm. rendelet szintén rögzíti, hogy a vízmintavételi helyeket a vízellátó rendszer üzemeltetője az illetékes népegészségügyi szakigazgatási szervvel egyeztetve jelöli ki118. Ez a jogszabály sem határozza meg azonban részletesen, hogy a kiválasztásra kerülő mintavételi helynek milyen követelményeknek kell megfelelnie, és hogyan kell eljárni a több kútból, több bekötéssel rendelkező belső hálózatok esetében.
Megállapítható, hogy jogszabályok nem tartalmaznak egyértelmű, megfelelő részletességű szabályozást a gödöllői ivóvízszennyezéshez hasonló helyzetek megelőzésére, ami jogbizonytalanságot teremt. Ezek a szabályozási hiányosságok is hozzájárulhattak ahhoz, hogy az Egyetem óvodáján kívül – amelyet egyébként a városi ivóvízhálózat lát el – nem jelöltek ki mintavételi helyet, így nem vált korábban ismertté, hogy az Egyetem menzáján és a kollégiumban nitráttal és növényvédő szerrel szennyezett a hálózati víz.

4. Az ivóvíz minőségére vonatkozó határértékek teljesülése 
A 21/2002. (IV. 25.) KöViM rendelet tartalmaz rendelkezéseket – többek között - a víztermelő kutak vize vízkémiai jellemzőinek vizsgálati rendjére vonatkozóan. E rendelet előírásainak119 megfelelően a vízmű üzemeltetője gondoskodik arról, hogy a vízbázis vizét és a már kitermelt vizet szennyeződés ne érje, valamint, hogy a szolgáltatott (felhasználásra kerülő) víz minősége megfeleljen a közegészségügyi előírásoknak, az ivóvízminőségű vízre vonatkozó jogszabályokban előírt fizikai, kémiai, biológiai, bakteriológiai követelményeknek. 
Rögzíti továbbá, hogy ha a vízminőség nem felel meg a hivatkozott követelményeknek, akkor erről az üzemeltető – az üzemeltetési szabályzatban előírt módon – haladéktalanul értesíti a fogyasztókat, az érintett önkormányzatot, a vízügyi hatóságot és a közegészségügyi hatóságot. Ez utóbbi hatóság dönt az üzemeltetés további feltételeiről. E mellett rendszeres ellenőrzési kötelezettséget is előír120 az üzemeltetőre a hasznosított vízbázis vize, illetve a hálózatba juttatott ivóvíz fizikai, kémiai, bakteriológiai – szükség szerint biológiai, toxikológiai – minőségének rendszeres ellenőrzése tekintetében.
A szabályozás a csapvíz minőségére fókuszál, vagyis a szennyezett kút vize is felhasználható, ha például vízkezelés vagy/és higulás révén biztosított a csapvíz megfelelősége. A nyers víz tekintetében az ivóvízminőség – sem az EU-s, sem a hazai jogban – nem követelmény. Nincs olyan jogszabályi előírás, ami megtiltaná, hogy szennyezett vizű kút vizét felhasználják közüzemi vízellátáshoz. Arra sincs jogi norma, hogy ha a kút nyers vizének szennyezettsége ismertté válik, azt az üzemeltetőnek jelentenie kellene az ÁNTSZ vagy a vízügyi hatóság felé. A jelentési kötelezettség csak a hálózati mintavételi helyen észlelt szennyezés esetére vonatkozik.
Ennek különösen az olyan helyzetekben van nagy jelentősége, amikor a kutak nem egy központi víztározóba termelnek, ahol megtörténik a különböző kutak nyers vizének keveredése és ellenőrzik a tározóból a hálózatba betáplált víz minőségét, hanem a kutak közvetlenül a hálózat valamelyik ágára vannak bekötve, és a keveredés a hálózatban következik be, mértéke pedig a hálózaton belüli nyomásviszonyoktól és a fogyasztási helyek megcsapolási viszonyaitól függ. 
Az egyetemi ellátó rendszer esetében ez utóbbi helyzet áll fenn121. Budapest Főváros Kormányhivatal Népegészségügyi Szakigazgatási Szerve 2011. szeptember 8-án a DMRV Zrt. Gödöllői Üzemigazgatóság irányítása alatt lévő vízmű egységeknél szemlét tartott. A jegyzőkönyv szerint közvetlenül a városi hálózatra termel a D-23 és D-25 jelű kút. A közvetlenül hálózatra termelő és gerincvezetékekről leágaztatott kutak vize klórozás nélkül jut a fogyasztókhoz. A jegyzőkönyv a következőket is tartalmazza: „Az ellenőrzésen felmerült, hogy a közvetlen hálózatra termelő kutak és a kutak gerincvezetékeiről ellátott ingatlanok hálózatainak vízminősége nem minden esetben ellenőrizhető, mert az ellátási területen nincs közintézmény, amely mintavételi helyként kijelölhető lenne. Ebben az esetben az Üzemeltető a kutakból vesz rendszeresen vízmintát. Bakteriológiai kifogásoltság esetén a kutat kifertőtleníti és csak megfelelő eredmény után köti ismételten hálózatra.”
A tárgyi ügyben az ellátás biztonságát csökkentette az, hogy az ivóvízellátó rendszerben kijelölt mintavételi hely nem volt reprezentatív, így csak a kútvízre vonatkozó vízminőségről rendelkezett ismeretekkel a DMRV Zrt. Csökkentette az ellátás biztonságát az is, hogy nem vizsgáltak minden olyan szennyezőanyagot (például atrazint), melynek potenciális megjelenésére számítani lehetett volna egyrészt a vízbázis területén végzett tevékenységek, másrészt a szennyezőanyagok együttes előfordulására vonatkozó általános ismeretek, továbbá a térségből már rendelkezésre álló adatok alapján (például a 2010 év elején mért nitrát határérték túllépésre122).
A DMRV Zrt. azzal, hogy az észlelt kútvíz szennyezés okainak felderítése érdekében nem tette meg a szükséges intézkedéseket, az egészséghez és az egészséges környezethez való joggal összefüggő visszásságot okozott. 

5. Az Egyetem, mint oktatási létesítmény fenntartójának tájékoztatási kötelezettsége
A 201/2001. (X. 25.) Korm. rendelet rögzíti123, hogy egészségügyi, oktatási és szociális létesítmény esetén a közösségi létesítmény fenntartójának kell gondoskodnia a vízbiztonság fenntartásáról annak érdekében, hogy a jogszabályban előírt követelmények a vízhasználat tényleges helyén teljesüljenek. Meghatározza továbbá az ivóvízbiztonság124 fogalmát. A szerint az ivóvízbiztonság: „az ivóvízfogyasztáshoz, illetve használathoz kapcsolódó, ivóvíznyerésre szolgáló, vízkezelő és ellátó rendszerben, házi ivóvízhálózatban és vízvételre szolgáló helyeken elérhető legkisebb egészségkockázatot jelentő minőségi és működési jellemző”.
Az Egyetem a 2010. június 24-én és július 6-án vett minták akkreditált laboratóriumi vizsgálata alapján egyértelműen tudomást szerzett arról, hogy az egyetemi hálózatban emberi fogyasztásra szánt ivóvíz a megengedett határértéknél125 magasabb nitrát, atrazin és réz koncentrációt tartalmaz. Ezt követően kért vízvizsgálatot a közegészségügyi hatóságtól, amely (a 2010. szeptember 21-én vett minták alapján) igazolta a korábbi vizsgálatok eredményét.
Az Egyetem annak ellenére, hogy az ivóvíz határértéket meghaladó szennyezéséről már 2010 júniusában – az akkreditált laboratórium által végzett eredmények alapján – tudomása volt, nem tette meg haladéktalanul az ilyenkor elvárható intézkedéseket. Egyrészt nem értesítette az ismertté vált vízminőség romlásról a szolgáltatót, illetve a közegészségügyi hatóságot, másrészt nem figyelmeztette az egyetemi fogyasztókat arra, hogy az ivóvíz minősége nem felel meg az előírásoknak. Csupán akkor tett közzé tájékoztatást126, amikor a hatósági intézkedések eredményeként az egyetemi ivóvíz ismételten teljesítette a szükséges határértékeket. 
Tájékoztatási kötelezettsége elmulasztásával az Egyetem visszásságot okozott az egészséghez való joggal kapcsolatban.

6. A vízbázis biztonság és az ivóvízminőség jogi szabályozásának vizsgálata
6.1 A vízbázis biztonsága
A nitrát és a növényvédő szerek az Egyetem ivóvízellátó rendszerébe az egyetemi kútcsoport egyes kútjaiból, alapvetően a D-26/M kútból kerültek be. Tekintettel arra, hogy az egymástól több száz méterre levő kutakban is jelentkeztek ugyan azok a szennyezőanyagok, szinte biztosra vehető, hogy az ivóvízszennyezés a kutak utánpótlódását szolgáló területen beszivárgott szennyezőanyagokból származik. A szennyezést növelte a kutak építésére, üzemeltetésére, valamint a szolgáltatott víz minőségének ellenőrzésére vonatkozó egyes rendelkezések – korábbiakban már említett – figyelmen kívül hagyása is. 
Azt, hogy a kutak utánpótlódását biztosító vízkészlet ne legyen szennyezett, a vízbázisvédelmi intézkedések szolgálják. Ha az ivóvízellátó hálózatba kerülő víz kellő tisztaságát nem víztisztító művel oldják meg, akkor a vízbázis biztonságba helyezésével kell elérni, hogy a termelt vízben ne legyen határérték feletti mennyiségben emberi eredetű szennyező anyag. Az egyetemi kútcsoport által termelt víz úgy került a hálózatba, hogy az abban levő szennyezőanyagok eltávolítására nem volt műszaki lehetőség, ezért az ivóvízellátás biztonsága alapvetően a vízbázis védelmétől függött.
A 123/1997. (VII. 18.) Korm. rendelet szerint az a vízbázis van biztonságban, „amelynek felszíni és felszín alatti vízgyűjtőjén ismertek a földtani és hidrogeológiai adottságok, a víz áramlási, lefolyási viszonyai, utánpótlódásának módja és mértéke, az utánpótlódás területe, a víz minősége, az ezeket befolyásoló természeti hatótényezők és emberi tevékenységek, illetve mindezek térben és időben való változása a vízkitermelés előtti és a víztermelés hatására kialakuló viszonyok között, a kijelölt és kialakított védőterületen a vízbázist veszélyeztető tevékenységek nem folynak, illetve ha az ellenőrzés alatt álló potenciális szennyezőforrások esetleges veszélyeztető hatása intézkedésekkel még a vízbázis károsodása előtt megszüntethető” 127. Amennyiben ezek a feltételek nem állnak fenn, végre kell hajtani a szükséges intézkedéseket azok elérése érdekében.
A vizsgált terület vonatkozásában egyértelműen megállapítható, hogy a jogszabályi feltételek csak részben teljesülnek. 
A 72/1996. (V. 22.) Korm. rendelet szerint az ivóvízbázisok védőterületeit vízjogi engedélyezési eljárás keretében jelöli ki a vízügyi hatóság.
Annak ellenére, hogy már 1996-ban elkészült a Gödöllő Északi és a Gödöllő Déli vízbázisra vonatkozó biztonságba helyezés megalapozását előkészítő dokumentáció128, továbbá 2003-ban lezárult a védőidomok, védőterületek lehatárolását és a szükséges vízbázisvédelmi intézkedések meghatározását szolgáló diagnosztikai vizsgálat129, illetve a DMRV Zrt. 2004-ben az elkészült dokumentáció alapján kezdeményezte a védőterületek kijelölését130, de az a mai napig nem történt meg. 
A Felügyelőség előzetesen lehatárolta a Gödöllő Északi és Déli vízbázisok védőterületét131, azonban az erről szóló határozatát – a kijelölés alapjául szolgáló diagnosztikát tartalmazó dokumentáció hibás adatai miatt – visszavonta132, és kiegészítő tényfeltárásra szólította fel a DMRV Zrt-t. Annak ellenére, hogy a 123/1997. (VII. 18.) Korm. rendelet133 lehetővé teszi, a védőterület részleges kijelölésére sem került sor.
Tekintettel arra, hogy a Felügyelőség nem tett eleget jogszabályi kötelezettségének, és a rendelkezésére álló dokumentáció ellenére a vízbázis védőterületét – részlegesen – sem jelölte ki, sérült az egészséges környezethez való jog.
Az ivóvízbázisok védőterületeinek kijelölése nemcsak Gödöllő területén hiányzik. Magyarország vízgyűjtő-gazdálkodási tervéről szóló 1042/2012. (II. 23.) Korm. határozat (a továbbiakban: vízgyűjtő-gazdálkodási terv) szerint országszerte nagy elmaradás mutatkozik a sérülékeny ivóvízbázisok védőterületeinek kijelölésében és a biztonságba helyezéshez szükséges intézkedések végrehajtásában. A vízbázisok kijelölése, az erre vonatkozó határozatok meghozatala – a hatóságok rendelkezésére álló anyagi és humán erőforrások hiánya miatt – nem folyik kellő ütemben, ami veszélyezteti Magyarország vízellátásának biztonságát, az egészséges környezethez való jog érvényesülését. Ezért az Alaptörvény P) cikkével összhangban folytatni kell a vízbázisok diagnosztikai felmérését és a vízbázisok kijelölését.
A gödöllői vízbázis biztonságával kapcsolatban a térség egésze vonatkozásában ugyan ismertek a földtani és hidrogeológiai adottságok, azonban részleteiben, így az egyetemi kútcsoportra vonatkozóan nincsenek kellő ismeretek a lefolyási viszonyokról, az utánpótlódásról. 
A víz minősége tekintetében sem áll rendelkezésre megfelelő adatsor annak ellenére, hogy a Déli vízbázis területén már 1996-ban ismertté vált – majd 2001-ben és 2007-ben ismételten kimutatták –, hogy a rétegvízben atrazin fordul elő, illetve jelentős a nitrát szennyezettség. 
A vízbázis diagnosztikai vizsgálat eredményeként megfogalmazták a vízbázis biztonságba helyezéséhez szükséges intézkedéseket is134. Már 2003-ban javasolták a D-26 kút leállítását135 és melléfúrásos felújítását136. Megállapították, hogy a közcsatorna-hálózattal ellátott, de bekötésekkel nem rendelkező ingatlanokon folyó szennyvízszikkasztást fel kell számolni, az akkor még nem csatornázott, lakott területeken az ebből származó terhelést pedig csökkenteni kell137. A mezőgazdasági területeken folyó trágyázás és növényvédő szer használat vizsgálatára azonban kisebb figyelmet fordítottak138.
A vízbázis diagnosztikai vizsgálat keretében a mezőgazdasági típusú szennyezőforrások feltárására három fúrást mélyítettek, melyek egyike139 az Egyetem kísérleti telepén található. A talaj- és földtani közeg vizsgálatok itt a másik két kúthoz képest nagyobb nitrát koncentrációt, azaz a mélység felé való bemosódást mutattak140.
Az egyetemi kutakat annak ellenére sem vizsgálták, hogy a kutak hidrogeológiai védőterületének egy részén intenzív mezőgazdasági tevékenységet folytattak. Erre a vízbázis diagnosztika keretében sem fordítottak kellő figyelmet, holott a termőföld eredetű jelentős nitrát szennyezés esetében fennáll a veszélye a növényvédő szerek talajvízbe történő bemosódásának is. A diagnosztika keretében létesített, magas nitrátkoncentrációt mutató megfigyelő kutak esetében sem vizsgálták, található-e azok vizében növényvédő szer maradék141.
A víz minőségét befolyásoló emberi tevékenységek közül a hangsúlyt a pontszerű szennyezőforrásokra helyezték, és jelentőségénél kisebb mértékben vizsgálták a mezőgazdasági tevékenység hatásait, vagyis figyelmen kívül hagyták a térség nitrátérzékeny minősítését, illetve, hogy a vízbázis több kútjában mértek magas nitrát koncentrációt a lakott területektől viszonylag távol is.
Az előzőek miatt a kutak körüli monitoring kutak helyének kiválasztása nem volt megfelelő, hiszen azok elhelyezkedése nem tette lehetővé, hogy a nitrátszennyezettséget mutató D-25, D-26 és D-28 kutak körzetében a mezőgazdasági területek irányából áramló talajvíz minőségét megfigyeljék142.
Az atrazinnak, mint lassú lebomlású szernek olyan területen való használata, ahol az elérési idő 180 nap és 5 év között van, már önmagában is veszélyt jelent a vízbázisra. A veszélyeztetettséget jelentősen növeli, ha meghibásodott kutat üzemeltetnek olyan vízbázison, ahol – akár csak a külső hidrogeológiai védőterületen – ilyen növényvédő szert használtak. A vízbázis károsodásának valószínűségét tovább növeli, ha nagy mennyiségű csapadék következtében a szer egy része a talajvízbe mosódik, és onnan – oldalirányban – a kutak felé már viszonylag gyorsan terjed143.
A 123/1997. (VII. 18.) Korm. rendelet szerint növényvédő szerek alkalmazása a külső védőövezetben, illetve a belső és a külső hidrogeológiai védőterületen a környezeti hatásvizsgálat, illetve a környezetvédelmi felülvizsgálat, és az ezeknek megfelelő tartalmú egyedi vizsgálat eredményétől függően engedhető meg.144 A hatályos előírások145 szerint azonban a környezeti hatásvizsgálat, illetve a környezetvédelmi felülvizsgálat előírásai alapvetően nem e kérdés kezelésére irányulnak, emiatt az esetek nagy többségében ezeknek megfelelő egyedi vizsgálatot kellene alkalmazni. Azok szabályai azonban nehezen adaptálhatók a növényvédő szerek felhasználására.
A 123/1997. (VII. 18.) Korm. rendelet a növényvédő szer használat tekintetében egyéb speciális rendelkezést nem tartalmaz, csupán a védőterületen történő növénytermesztésre fogalmaz meg előírásokat. E szerint a hidrogeológiai védőövezetek területén folytatott növénytermesztésre a külső védőövezetre vonatkozó előírtakat kell értelemszerűen alkalmazni146, vagyis a növénytermesztéssel összefüggésben meg kell állapítani, hogy az milyen hatással van a védelemben részesülő vízre. Ehhez vizsgálni szükséges a termőtalajt, a víz fölötti képződményeket és a vizet. A vizsgálati eredmények alapján meg kell állapítani, hogy a növénytermesztés okozott-e kimutatható károsodást a vízben, illetve a termőtalaj és a víz fölött elhelyezkedő képződmények állapotából lehet-e arra következtetni, hogy meghatározott időn belül előáll a víz károsodásának veszélye, vagy nem. Ez a rendelkezés nemcsak a trágyázás eredményeként bekövetkező nitrátosodás veszélyére, hanem a növényvédő szerek használatából eredő szennyezésre is vonatkozik.
A Korm. rendelet a mezőgazdasági területekre nem ír elő vízminőségi monitorozási kötelezettséget.
Fentiek alapján megállapítom, hogy az egyetemi kutakon és azok védőterületein nem végezték el a növényvédő szer használatból származó környezetterhelési felmérést, és értékelését sem a vízbázis diagnosztika keretében, sem azt követően147.
A 123/1997. (VII. 18.) Korm. rendelet hiányos abból a szempontból is, hogy nem ír elő tájékoztatási kötelezettséget a felhasznált trágyákról és növényvédő szerekről, így a vízmű üzemeltetőjének nincs információja arról, hogy a védőterületeken mikor, milyen és mennyi műtrágyát vagy növényvédő szert használtak. A szóban forgó tájékoztatási kötelezettség elengedhetetlenül szükséges lenne ahhoz, hogy a vízbázis védelme biztosított legyen. Ezzel a monitoring vizsgálatok hatékonyabbá, célirányosabbá válhatnának és megalapozottabbá tehetnék a termelt víz minőségét ellenőrző vizsgálatokat. 
A növényvédelmi tevékenységről szóló 43/2010. (IV. 23.) FVM rendelet148 a növényvédő szerekkel kapcsolatos tevékenységek végzése tekintetében a 123/1997. (VII. 18.) Korm. rendeletre utal. E jogszabály azonban alkalmazandó, speciális előírásokat e tevékenységre nem tartalmaz. A növényvédő szerek forgalomba hozatalát és felhasználásának engedélyezését szabályozó 89/2004. (V. 15.) FVM rendelet a vízbázisok védőterületén való felhasználhatósággal kapcsolatban szintén a 123/1997. (VII. 18.) Korm. rendeletre hivatkozik149. 
Ez azonban csak akkor lenne alkalmazható, ha a szer magyarországi forgalomba hozatalának engedélyezésének feltétele lenne az ivóvízbázis védőterületén levő felhasználhatóság feltüntetése, külön-külön nevesítve a védőterületi kategóriákat, illetve azt, hogy a szert szabad-e alkalmazni a vízbázisok külső, belső hidrogeológiai védőterületén. Amennyiben igen, rögzíteni kellene, mi a megengedett legnagyobb koncentráció egyszeri kijuttatás esetén, az mennyi idő múlva ismételhető meg, illetve évenként hány kezelés végezhető.
A 123/1997. (VII. 18.) Korm. rendelet szerinti állapotfelmérések csak a korábban alkalmazott szerek hatására vonatkozhatnak, az újonnan forgalomba kerülő szerek felhasználhatóságára nem150. Erre tekintettel a forgalomba hozatalt megalapozó vizsgálatok keretében – az EU vonatkozó irányelveinek151 és az azokkal harmonizáló hazai szabályozásnak152 megfelelően – kiemelt figyelmet kellene fordítani arra, hogy a szer hogyan viselkedik földtani közegben (az ún. háromfázisú zónában), hogyan a felszín alatti vízben, mennyi a felezési idő, mennyi idő alatt várható az emberi egészségre és a környezetre már semmilyen veszélyt nem jelentő anyagokra történő teljes lebomlása, illetve milyen koncentrációban és mennyiségben lehet az egyes ivóvízbázis-védelmi területeken felhasználni153. 
A 89/2004. (V. 15.) FVM rendelet azért is pontosításra szorul, mert egyrészt szinonimaként használja a „felszín alatti víz” és a „talajvíz” kifejezéseket154, másrészt azok a rendelkezések, amelyek megfogalmazásában a „talajvíz” szó szerepel, formailag nem alkalmazandó a karsztvizes területekre, a partiszűrésű és a rétegvízbázisok területén pedig csak a talajvízre alkalmazandó. Ez az értelmezés és jogalkalmazás ugyanakkor ellentétes a Víz Keretirányelv előírásaival155. Indokolt lenne továbbá a rendelet fogalomrendszerét a vízgazdálkodási joganyagban használt definíciókhoz igazítani156.
Az előzőek alapján megállapítom, hogy a növényvédő szerek felszín alatti vízbázisok környezetében való használatát szabályozó jogszabályi előírások hiányosak, ami miatt a vízbázisok védettségi szintje és – ebből eredően – az egészséges környezethez való jog érvényesülése nem biztosított teljes körűen.

6.2. Az ivóvíz vizsgálandó komponensei
A 201/2001. (X. 25.) Korm. rendelet szerint a vízmű üzemeltetője, illetve az élelmiszer-vállalkozás köteles gondoskodni arról, hogy az ivóvíz minőségét – ivóvízvizsgálatra akkreditált laboratórium, az illetékes hatósággal egyeztetett vizsgálati program szerint – ellenőrizze. Ha az ivóvizet fertőtlenítik, az üzemeltető köteles gondoskodni az alkalmazott fertőtlenítés hatékonyságának ellenőrzéséről és biztosítani, hogy a fertőtlenítőszer melléktermékeiből származó szermaradvány az ivóvízben – a fertőtlenítő hatás veszélyeztetése nélkül – a lehető legalacsonyabb szintű legyen, a jogszabályban meghatározott határértékeket ne lépje túl157.
A vizsgálandó paramétereket a vízbázis és a vízellátó rendszer adottságait figyelembe véve kell meghatározni158. Ugyanakkor növényvédő szer jelenlétének vizsgálata csak akkor kötelező, ha azt a hatóság előírta, vagy ha valamilyen okból ismertté vált a határérték túllépése. Ha tehát a vizsgálandó komponensek körét meghatározó hatóság nem tud arról, hogy a vízbázison folyó mezőgazdasági tevékenységek következtében milyen szennyezőanyagok megjelenésének veszélye várható, akkor – figyelembe véve a vizsgálatok elvégzésének magas költségét – vizsgálatot nem rendel el. 
Előzőeket támasztja alá a gödöllői vízvizsgálatok rendje: a hatóság ugyanis akkor írta elő az atrazin vizsgálatát, amikor más, eseti vizsgálat kapcsán már ismert volt, hogy jelentős határérték túllépés áll fenn. Emiatt nem állapítható meg, hogy az ilyen jellegű szennyezettség mikor keletkezett, mennyi ideje veszélyeztette a nem megfelelő vízminőség a fogyasztók egészségét. Az ilyen vizsgálati rend sérti az elővigyázatosság elvét.
A 201/2001. (X. 25.) Korm. rendelet szerint csak azokat a peszticideket kell rendszeresen vizsgálni, amelyek az adott vízellátó rendszerben jelen lehetnek159. Erre vonatkozóan évente ad tájékoztatást az Országos Tisztifőorvosi Hivatal. Az egészséges környezethez való jog biztosítása érdekében jogszabály által való meghatározást igényelnének azok a követelmények, amelyek kötelező jelleggel érvényesülő iránymutatásként szolgálhatnának a vizsgálandó paraméterek és a vizsgálati rend tekintetében. Ennek indokoltságát az támasztja alá, hogy az ország ivóvízellátásának kétharmadát a gödöllői vízbázishoz hasonló, sérülékeny vízbázisok biztosítják.
A gödöllői ivóvízszennyezés tanulságai alapján időszerű a 201/2001. (X. 25.) Korm. rendelet felülvizsgálata, mivel a jelenlegi vizsgálati rend nincs tekintettel a szennyezőanyagok együttes előfordulási valószínűségeire. A norma nem írja elő mezőgazdasági eredetű magas nitrátszennyezés esetén a hosszú lebomlási idejű növényvédő szerek jelenlétének vizsgálatát. A vizsgálati rend figyelmen kívül hagyja a vízbázis sérülékenységére vonatkozó vizsgálatok, valamint az egyes védőzónák rövidebb elérési idejére vonatkozó értékek, és a vízbázison folytatott potenciális szennyező tevékenységekből esetleg bemosódó szennyező anyagok lebomlási idejére vonatkozó kapcsolatot. Nem rendelkezik arról sem, hogy ha a vízbázis valamelyik kútjában olyan szennyezőanyagot detektálnak, ami a vízbázis másik kútjának térségében is végzett tevékenységből származhat, e komponenst valamennyi, potenciálisan érintett kútban is vizsgálni kell.
Indokolt a 21/2002. (IV. 25.) KöViM rendelet felülvizsgálata is, mivel a nem védett felszín alatti vízkivételi művekből – amilyen a gödöllői vízbázisok kútjainak jelentős része – termelt víz minőségét gyakrabban és részletesebben kell vizsgálni, mint a védett vízkivételi művek vizét.
A rendelet meghatározza, mely esetekben kell, hogy sor kerüljön rendszeres alapvizsgálatra160, és mikor alapállapot vizsgálatra161. Az atrazin és a trícium vizsgálata minden alapállapot vizsgálat keretében kötelező162. Előírja továbbá, milyen jellemzővel bíró kutakat kell a vízügyi hatóságnak ismételt alapállapot vizsgálatra kijelölnie163. A vizsgálatom alapját képező ivóvízszennyezés tanulságai alapján a szóban forgó jogszabály felülvizsgálatát az is indokolja, hogy a D-26 és a D-28 jelű kutakban hiába mutattak ki jelentős nitrátszennyezést, a hatályos szabályozás szerint e kutak vízminőségi alapvizsgálata nem kötelező.
Álláspontom szerint indokolt lenne hat évente megismételni az alapállapot vizsgálatot minden olyan kútnál, ahol az évenkénti alapvizsgálatok bármelyik komponensből jelentős és folyamatosan emelkedő koncentrációt mutatnak; ahol bármilyen olyan változást észlelnek, ami arra utalhat, hogy a kút állapota jelentősen romlott az építéskori állapothoz képest, illetve ha növényvédő szert vagy veszélyes szennyező anyagot mutatnak ki a (B) szennyezettségi határérték felét elérő mennyiségben.
Az évenkénti alapvizsgálatok keretében vizsgálni kellene továbbá az atrazin jelenlétét minden olyan kút esetében, melynek vize nitráttal szennyezett és a kút kijelölt védőterületén vagy becsült utánpótlódási területén növényvédő szeres gyomirtást végeztek olyan mennyiségben, hogy az potenciális veszélyt jelenthet a vízbázisra, illetve a kút vízminőségére.

Összegzés
A felszín alatti víz védelme kiemelt fontossággal bír, mert az ivóvízellátáshoz szükséges vízmennyiséget túlnyomó részben a felszín alatti vízkészletből biztosítják. Erre tekintettel a felszín alatti vizek szennyezettsége nem kizárólag környezetvédelmi problémát jelent, de adott esetben az ivóvízellátás biztonságát is veszélyeztetheti.
Vizsgálatom alátámasztotta, hogy az Alaptörvény P) cikkében rögzített alapelv, vagyis a vízkészlet védelmének, fenntartásának és a jövő nemzedék számára való megőrzésének célkitűzésére figyelemmel, a gödöllői víztermelésben résztvevő intézményeken és hatóságokon kívül az egyéb környezethasználók, de nyilvánvalóan a mezőgazdasági termelésben részt vevők felelőssége is megállapítható. A felelősség nemcsak az ivóvízhálózatban lévő víz minőségére korlátozódik, hanem a vízbázis védelmének megőrzésére is kiterjed.
Az egészséghez és az egészséges környezethez való joggal összefüggésben visszásságot okozott a DMRV Zrt., az Egyetem, illetve az érintett hatóságok mulasztása, mert nem tettek eleget a megelőzéssel, a vízbázis megfelelő védelmének biztosításával, továbbá a kutak és az ivóvízellátó rendszer üzemeltetésével összefüggő kötelezettségeiknek. 
Gödöllő Északi és Déli vízbázisára vonatkozóan a biztonságba helyezés megalapozását előkészítő dokumentáció már 1996-ban elkészült, illetve 2003-ban lezárult a védőidomok, védőterületek lehatárolása és a szükséges vízbázisvédelmi intézkedések meghatározását szolgáló diagnosztikai vizsgálat. Ezen kívül a DMRV Zrt. 2004-ben kérelmet nyújtott be a védőterületek kijelölésére. A Felügyelőség erre vonatkozó döntést nem hozott, sőt, a vízbázis előzetes kijelöléséről szóló, 2010-ben kiadott határozatát visszavonta, s a jogi szabályozás előírása ellenére elmulasztotta a védőterület részleges kijelölését is. 
A DMRV Zrt. az Egyetem vízellátását biztosító D-26/M jelű kutat úgy létesítette, hogy nem rendelkezett jogerős vízjogi létesítési engedéllyel, a kút városi hálózatra történő bekötését pedig annak ellenére megkezdte, hogy arra vonatkozó üzemeltetési engedéllyel nem rendelkezett.
Az Egyetem a botanikus kert kútjának létesítésére kért engedélyt, azonban az abban foglalt előírásokat nem tartotta be. Sőt, a kutat úgy helyezte üzembe, hogy arra üzemeltetési engedéllyel nem rendelkezett, illetve az engedélytől való eltérés miatt – a jogszabályi előírások figyelmen kívül hagyásával – fennmaradási engedélyt nem kért.
Az Egyetem – az azt tiltó jogszabályi rendelkezés ellenére – engedély nélkül összekötötte az öntözővíz hálózatot a városi ivóvízhálózattal. Ennek következtében az öntözővíz keveredhetett a városi hálózatról szolgáltatott vízzel, így ez is hozzájárulhatott ahhoz, hogy a fogyasztott víz nem felelt meg az ivóvíz minőségére vonatkozó jogszabályi előírásoknak.
Annak ellenére, hogy a terület vízellátását a városi ívóvízhálózat és négy kút biztosította, a szennyezés ismertté válását megelőzően csupán egyetlen hálózati hely volt mintavételi helyként kijelölve az ivóvízminőség ellenőrzésére, ami azonban városi hálózati ivóvíz volt. Ebből eredően az Egyetemen – beleértve a kollégiumot is – az ivóvíz ellenőrzés nélkül került a fogyasztókhoz.
Megállapítható, hogy sem a szolgáltató DMRV Zrt., sem a közegészségügyi hatóság nem járt el kellő körültekintéssel, nem vette figyelembe a reprezentatív mintavételi hely kijelölésére vonatkozó előírásokat. A szennyezés detektálását követően a hatóság további két mintavételi helyet jelölt ki, azonban ezek sem voltak teljes körűen reprezentatívak, mert maradtak olyan létesítmények, melyek ivóvízellátását szolgáló hálózatba közvetlenül is betápláltak nyers kútvizet. 
Az Egyetem az ivóvíz határértéket meghaladó szennyezettségéről már 2010 júniusában – az akkreditált laboratórium által végzett eredmények alapján – tudott, mégsem tette meg haladéktalanul az ilyenkor elvárható intézkedéseket, nem értesítette a vízminőség romlásról a szolgáltatót, illetve az illetékes hatóságot. Nem figyelmeztette az egyetemi fogyasztókat sem arra, hogy az ivóvíz minősége nem felel meg az előírásoknak, csupán akkor tájékoztatta őket, amikor a hatósági intézkedések eredményeként az egyetemi ivóvíz ismételten teljesítette a megfelelő határértékeket.
A jogbiztonsággal kapcsolatos visszásságot okoz a vízbázis-védelemre, továbbá a termelt és szolgáltatott víz minőségének vizsgálatára, valamint a növényvédőszerek forgalomba hozatalára vonatkozó előírások hiányossága. 
A hatályos joganyag nem biztosítja hatékonyan a vízbázisok védelmét, nem fektet kellő hangsúlyt a felszín alatti vizek növényvédő szer szennyezés elleni védelmére. A víziközmű szolgáltatók nem rendelkeznek információval arról, hogy az általuk üzemeltetett vízbázis területén milyen jellegű mezőgazdasági tevékenységet folytatnak, milyen és mekkora mennyiségű műtrágyát, illetve növényvédő szert használnak fel. A növényvédő szerek forgalomba hozatalának és felhasználásának engedélyezéséről, valamint a növényvédő szerek csomagolásáról, jelöléséről, tárolásáról és szállításáról szóló hazai jogszabály úgy vette át az EU vonatkozó joganyagát, hogy nem vette figyelembe az ivóvízbázisok hazai védőterületi rendszerét.

Intézkedéseim
1.	Az Ajbt. 32. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem Budapest Főváros Kormányhivatal Népegészségügyi Szakigazgatási Szervénél – figyelemmel a 201/2001. (X. 25.) Korm. rendelet 2. számú mellékletére, illetve a vizek hasznosítását, védelmét és kártételeinek elhárítását szolgáló tevékenységekre és létesítményekre vonatkozó általános szabályokról szóló 147/2010. (IV. 29.) Korm. rendelet 13. § (2) bekezdésére –, hogy a Közép-Dunavölgyi Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőséggel, továbbá a Duna Menti Regionális Vízmű Zrt-vel együttműködve, jelöljön ki olyan, reprezentatívnak tekinthető további mintavételi helyeket a vizsgálatommal érintett területen, melyek biztosítják, hogy az Egyetem ivóvízvételi csapjaihoz csak rendszeresen ellenőrzött minőségű ivóvíz kerülhessen. 
2.	Az Ajbt. 32. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem a Közép-Duna-völgyi Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőségnél, hogy – a vízbázisok, a távlati vízbázisok, valamint az ivóvízellátást szolgáló vízilétesítmények védelméről szóló 123/1997. (VII. 18.) Korm. rendelet előírásainak megfelelően – jelölje ki Gödöllő Északi és Gödöllő Déli vízbázisai védőterületeit.
3.	Az Ajbt 32. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem a vidékfejlesztési miniszternél, hogy vizsgálja meg – az érintett miniszterek bevonásával –, milyen intézkedések tehetők az ivóvízbázisok védőterületei kijelölésének gyorsítása, a biztonságba helyezéshez szükséges intézkedések megtétele, az e területen tapasztalható elmaradás mielőbbi felszámolása, az üzemelő vízbázisok üzemeltetői felelősségébe tartozó feladatok elvégzéséhez szükséges feltételek biztosítása érdekében.
4.	Az Ajbt. 37. §-a alapján felkérem a vidékfejlesztési minisztert, hogy, 
·	készítsen előterjesztést Magyarország Kormánya részére a vízbázisok, a távlati vízbázisok, valamint az ivóvízellátást szolgáló vízilétesítmények védelméről szóló 123/1997. (VII. 18.) Korm. rendelet olyan módosítása érdekében, amely
a)	meghatározza az üzemelő vízbázis biztonsága érdekében szükséges, a vízjogi engedélyes felelősségébe tartozó monitoring kötelezettség részletes szabályait;
b)	megteremti a külső védőterületen, valamint a hidrogeológiai védőövezeteken folytatott növénytermesztésre vonatkozó szabályok összhangját egyrészt a vizek mezőgazdasági eredetű nitrátszennyezéssel szembeni védelméről szóló 27/2006. (II.7.) Korm. rendelet vonatkozó rendelkezéseivel, másrészt csökkenti a növényvédő szerek alkalmazásából származó potenciális veszély lehetőségét;
c)	megfelelően rendezi a rendelet 5. számú mellékletében foglaltakat, különösen annak a mezőgazdasági tevékenységekre vonatkozó részének a növényvédő szerek alkalmazására vonatkozó előírásait;
d)	szabályozza, hogy az ivóvízbázisok védőterületein, védőövezetein csak olyan növényvédő szerek alkalmazhatók, melyek lebomlási ideje rövidebb, mint az adott védőterület, védőövezet kijelölésének alapjául szolgáló elérési idő alsó határa;
e)	a jelentésemben foglaltaknak megfelelően tartalmazza a vízmű üzemeltetője és a védőterületen, illetve védőövezeteken növénytermesztést végző mezőgazdasági termelők közötti kapcsolattartás alapvető szabályait, és meghatározza a mezőgazdasági termelők által végzett trágyázásra, valamint növényvédő szer használatra a vízmű üzemeltetője felé történő adatszolgáltatási kötelezettség tartalmát; 
f)	meghatározza továbbá a sérülékeny vízbázis védelme érdekében szükséges előírások be nem tartása, a kötelező intézkedések elmulasztása esetén alkalmazható jogkövetkezményeket; 
·	vizsgálja felül a felszín alatti vízkészletekbe történő beavatkozás és a vízkútfúrás szakmai követelményeiről szóló 101/2007. (XII.23.) KvVM rendeletet és módosítsa úgy, hogy az annak előírásait figyelmen kívül hagyó kivitelezés és üzemeltetés esetén legyen lehetőség megfelelő szankció alkalmazására;
·	vizsgálja felül a víziközművek üzemeltetéséről szóló 21/2002. (IV.25.) KöViM rendeletet és
a)	egészítse ki az alapállapot vizsgálat megismétlésére vonatkozó előírásokat olyan rendelkezéssel, melynek alapján a vizsgálatot hat évenként meg kell ismételni, ha az évenkénti alapvizsgálatok bármelyik komponensből jelentős vagy folyamatosan emelkedő koncentrációt mutatnak, vagy bármilyen olyan változást észlelnek, ami arra utalhat, hogy a kút állapota jelentősen romlott az építéskori állapothoz képest, vagy bármilyen növényvédő szert vagy a felszín alatti vizek védelméről szóló rendelet szerinti veszélyes szennyező anyagot mutattak ki a (B) szennyezettségi határérték felét elérő mennyiségben;
b)	tegye kötelezővé az évenkénti alapvizsgálatok keretében az atrazin és származékai vizsgálatát minden olyan kút esetében, melynek vize nitráttal szennyezett és a kút kijelölt védőterületén vagy – ennek hiányában – becsült utánpótlódási területén az elmúlt évtizedekben tudottan, vagy feltételezhetően növényvédő szeres kezelést végeztek; 
·	a növényvédő szerek forgalomba hozatalára és felhasználásának engedélyezésére, valamint a növényvédő szerek csomagolására, jelölésére, tárolására és szállítására vonatkozó 89/2004. (V. 15.) FVM rendelet módosításával
a)	biztosítsa a rendelet egységes és a vízgazdálkodási joganyaggal összhangban levő szóhasználatát;
b)	határozza meg azokat a vizsgálatokat, melyeket a felszín alatti vizet termelő ivóvízbázisok védőterületén, védőövezeteiben történő növényvédő szerek felhasználhatósága tekintetében el kell végezni;
c)	a jelentésemben leírtaknak megfelelően egészítse ki a növényvédő szer hazai forgalomba hozatalára és felhasználására vonatkozó engedély, valamint a felhasználó részére szóló tájékoztató kötelező tartalmi elemeit;  
·	a közegészségügyért felelős miniszter bevonásával készítsen előterjesztést  Magyarország Kormánya részére a vizek hasznosítását, védelmét és kártételeinek elhárítását szolgáló tevékenységekre és létesítményekre vonatkozó általános szabályokról szóló 147/2010. (IV.29.) Korm. rendelet olyan módosítására, amely kiterjed  
a)	az ivóvízellátó hálózatokból vízminőség vizsgálat célját szolgáló mintavételek helyei kijelölésére vonatkozó szabályokra, a mintavételi helyek kiválasztására vonatkozó követelményekre, beleértve a több kútból, több bekötéssel rendelkező belső ivóvízellátó hálózatokból történő mintavétel rendjét is;
b)	a szennyezett vizű kutak ivóvízellátó hálózatba történő bekapcsolására, illetve kiiktatására vonatkozó sajátos szabályokra úgy, hogy a lehető legkisebbre csökkenjen annak a valószínűsége, hogy a vízellátás biztonsága ilyen kutak miatt veszélybe kerülhessen.
5.	Az Ajbt. 37. §-a alapján javaslom a közegészségügyért felelős emberi erőforrások miniszterének, hogy a vidékfejlesztési miniszter bevonásával készítsen előterjesztést a Magyarország Kormánya részére az ivóvíz minőségi követelményeiről és az ellenőrzés rendjéről szóló 201/2001. (X. 25.) Korm. rendelet olyan módosítására, amely figyelemmel van
a)	a szennyezőanyagok együttes előfordulási valószínűségére, különös tekintettel a mezőgazdasági eredetű nagymértékű nitrátszennyezés esetén a hosszú lebomlási idejű növényvédő szerek vizsgálatának fontosságára,
b)	a vízbázis sérülékenységére vonatkozó vizsgálatokra, az egyes védőterületek, védőzónák rövidebb elérési idejére vonatkozó értékek, és a vízbázison folytatott potenciális szennyező tevékenységekből esetleg bemosódó szennyező anyagok lebomlási idejére, annak érdekében, hogy megtörténhessen azon anyagok időszakonkénti vizsgálata, melyek hosszabb lebomlási idejűek, 
c)	arra, hogy ha a vízbázis valamelyik kútjában olyan szennyezőanyagot detektálnak, ami a vízbázis másik kútjának térségében is végzett tevékenységből származhat, e komponenst valamennyi potenciálisan érintett kútban is vizsgálandó legyen. 

Budapest, 2012. július 23.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Lábjegyzet
1 A megkeresésekre küldött válaszokhoz csatolt dokumentumokra tekintettel az ÁNTSZ Közép-Magyarországi Regionális és Gödöllői, Aszódi, Veresegyházi Kistérségi Intézeteinek külön megkeresésére nem került sort. 
2 Az Egyetemet ellátó vízbázis vonatkozásában, a térség földtani, vízföldtani felépítésére vonatkozó általános ismereteken kívül több tanulmány (Gödöllő Északi Vízbázis és Gödöllő DéliVízbázis Biztonságba helyezés megalapozását előkészítő tanulmány; Közép-Duna-völgyi Vízügyi Igazgatóság, 1996. Gödöllő Északi és Déli Vízbázisok diagnosztikai vizsgálata, Golder Associates Magyarország Kft., 2003.) is rendelkezésre áll, illetve adatforrásként felhasználhatók a kutak vízföldtani naplói, melyek az építéskori (alap) állapotot dokumentálják, valamint az üzemelő kutak vízminőségi adataira vonatkozó Országos Statisztikai Adatgyűjtési Program (OSAP). Az adatszolgáltatás a statisztikáról szóló 1993. évi XLVI. törvény 8.§ (2) bekezdés, valamint az Országos Statisztikai Adatgyűjtési Program adatgyűjtéseiről és adatátvételeiről szóló 288/2009. (XII. 15.) Korm. rendelet (valamint a hasonló tárgyban kiadott korábbi rendeletek alapján kötelező) 1375 számú adatlap szerinti - adatszolgáltatás, melynek keretében a vízmű évente köteles megküldeni a vizsgálati eredményeket a vízügyi igazgatóságnak.
3 Lásd az Egyetem vízellátását bemutató térképi mellékletet. 
4 Sérülékenynek tekintendő az olyan vízbázis, amelynek az 50 éves elérési idő alapján meghatározott külső hidrogeológiai védőidoma kiér a felszín alatti víz felszínéig, vagyis a felszínen hidrogeológiai védőterület kijelölésére van szükség.
5 Emiatt a víztermelés biztonsága megkívánja a belső, azaz a 0,5 és az 5 éves elérési idő alapján meghatározott belső hidrogeológiai védőterület, valamint az 5 és 50 év közötti elérési idő alapján meghatározott külső hidrogeológiai védőterület kijelölését, és a szükséges védelmi intézkedések végrehajtását.
6 21/2002. (IV.25.) KöViM rendelet 2. § l) bekezdés, 0,2 Bq, vagy másképpen 1,6 TU
7 Vizsgálati jegyzőkönyv száma 94930. A mintavétel helye Egyetem, főépület 1108 szoba. A nitrát (67 mg/dm3), a réz (2,7 µg/dm3), az atrazin (0,47 µg/dm3) haladta meg a határértéket.
8 Vizsgálati jegyzőkönyv száma 95790. A mintavétel helye Egyetem, dékáni hivatal: konyhai csap. A nitrát (61 mg/dm3), az atrazin (0,32 µg/dm3) haladta meg a határértéket.
9 Wessling Hungary Kft. Környezetanalitikai Laboratóriuma, a Nemzeti Akkreditáló Testület NAT-1-1298/2008. számon, valamint a Deutsches Akkreditierungsystem Prüfwesen GmbH német akkreditáló szervezet által DAP-PL-4155.00 számon akkreditált vizsgálólaboratórium
10 A paraméterek és határértékekre vonatkozó előírásokat az ivóvíz minőségi követelményeiről és az ellenőrzés rendjéről szóló 201/2001. (X. 25.) Korm. rendelet 1. számú melléklete tartalmazza. B) Kémiai vízminőségi jellemzők: Nitrát: határérték 50 mg/l. „6. A nitrát és nitrit együttes koncentrációjára a következő feltételeknek teljesülnie kell: [nitrát]/50+[nitrit]/3≤1. A szögletes zárójelben a megfelelő koncentrációk mg/l-ben kifejezett értékei szerepelnek. Ha a víz ennek az előírásnak nem felel meg, csecsemők ételének, tápszerének készítéséhez nem szabad felhasználni. A nitrit koncentrációja a hálózatba táplált vízben nem lehet nagyobb 0,10 mg/l-nél.” Peszticidek: határérték 0,10 μg/l. „8. A peszticidek a következőket jelentik: szerves rovarirtók (inszekticidek), szerves gyomirtók (herbicidek), szerves gombaölők (fungicidek), szerves féregirtók (nematocidek), szerves atkairtók (akaricidek), szerves algairtók (algicidek), szerves rágcsálóirtók (rodenticidek), szerves csigairtók (szlimicidek), egyéb hasonló termékek (többek között növekedésszabályozók), valamint metabolitjaik, bomlási és reakció termékeik. Csak azokat a peszticideket kell rendszeresen vizsgálni, amelyek az adott vízellátó rendszerben jelen lehetnek. Ennek eldöntéséhez évente ad támpontot - hivatalos közlönyben - az OTH, de a helyi információk (környezetvédelmi felügyelőségek, fővárosi és megyei kormányhivatal népegészségügyi szakigazgatási szervei, növényvédelmi állomások véleményének) figyelembevétele is szükséges. 9. A határérték az egyes peszticidekre külön-külön vonatkozik. Aldrin, dieldrin, heptaklór és heptaklór-epoxid esetében a határérték 0,030 μg/l.” Összes peszticid: határérték 0,50 μg/l. A 8., 9. és 10. megjegyzés vonatkozik rá. „10. Az „összes peszticid” a kimutatott és mennyiségileg mért peszticidek koncentrációjának összegét jelenti.”
11 Szent István Egyetem menza: nitrát (74 mg/l) atrazin (0,96 µg/l), Szent István Egyetem Főigazgatóság: nitrát (74 mg/l) atrazin (0,98 µg/l), Szent István Egyetem dékáni konyha: nitrát (72 mg/l) atrazin (0,90 µg/l).
12 Az Egyetem 24/774-2/2012 számú válaszlevele, kelt 2012. május 21-én.
13 http://szie.hu/godolloi-kampusz-ivovize-mar-megfelel-minden-hatarerteknek
14 Műszaki problémák miatt a víztermelésből ideiglenesen kivonták.
15 Lásd az Egyetem vízellátását bemutató térképi mellékletet.
16 D29 és D26 jelű kút
17 A botanikus kert kútját az aknában elhelyezett nyomáskiegyenlítő tartályon keresztül kötötték rá az egyetemi locsoló hálózatra
18 13426-4/2010. sz. határozat 
19 Vizsgálati jegyzőkönyv (témaszám:715/37/811701, a mintavételt végezte: VITUKI Nonprofit Kft.), a DMRV Zrt ivóvízmintáinak analitikai vizsgálata a 21/2002. (IV. 25.) KöViM rendelet szerint. Atrazin 0,69 μg/l, propazin 0,36 μg/l
20 Gödöllő – termelőkút 2010.01.01.-2010.10.14. kémiai vizsgálati eredmények, DMRV Zrt. Ivó- és Szennyvízvizsgáló Laboratóriumok, Mintavétel ideje 2010. január 27. nitrát 67 mg/l. Mintavétel ideje 2010. április 6. nitrát 67 mg/l.
21 DMRV Zrt. 2010. október 15-én kelt levele, SZO/1951/2010. 
22 Ivóvíz vizsgálati jegyzőkönyv (iktatószám: 2010/06317) nitrát 93 mg/l,
23 Ivóvíz vizsgálati jegyzőkönyv (iktatószám: 2010/K03256) atrazin 2,23 µg/l, dezetil-atrazin 0,64 µg/l, metolaklór 0,13 µg/l
24 6402-2/2010.számú határozat
25 22914-2/2009. számú, 2009.május6-án kelt vízjogi létesítési engedély, engedélyes az Egyetem, amely szerint a vízzel a botanikus kertet kívánják locsolni.
26 2010. október 21-i mintavétel
27 A helyszíni ellenőrzés jegyzőkönyvének száma 6402-3/2010. A Botanikus kert ivóvíz vizsgálati jegyzőkönyvei és eredményei: Szociális helyiség ikt.sz.: 2010/06794. Vadbiológiai Intézet szociális helyiség ikt.sz.: 2010/06795. Botanikus kerti kút ikt.sz.: 2010/06791 – nitrát 91 mg/l. Mediterrán gyűjtemény ikt.sz.: 2010/06792 – nitrát 94 mg/l nitrit 2,1 mg/l. Üvegház ikt.sz.: 2010/06793 – nitrát 96 mg/l.
28 2010. november 8. (iktatószám: 13426-15/2010.)
29 13426-18/2010. számú határozat 
30 Jegyzőkönyv (iktatószám: 35992/2010.)
31 D-26/M jelű kút KTVF: 493/2009., D-29/M jelű kút KTVF: 23062/2009. számú határozat
32 A DMRV Zrt. az alapállapot vizsgálat eredményeit benyújtotta a Felügyelőségre 2011. február 24-én kelt levelében. A Felügyelőségnek a Vidékfejlesztési Minisztérium részére címzett, 2011.július 11-én kelt levelében foglaltak szerint az alapállapot vizsgálat eredményei alapján megállapítható, hogy az atrazin az Egyetem területén lévő kutakon túl további öt vízműkútban és három monitoring kútban is megtalálható, ezek közül ötben határérték felett, háromban ahhoz közel. 
33 KTVF: 3958-5/2011., a DMRV Zrt. benyújtotta a fennmaradási engedély iránti kérelmet 2011. március 18-án kelt beadványával, a Felügyelőség által engedélyezett határidő-hosszabbítást követően.
34 A kutat a 22914-2/2009. számú vízjogi létesítési engedély alapján 2009 novemberében létesítették.
35 A Felügyelőségnek az Egyetem részére címzett KTVF: 961-3/2011. számú levele, kelt 2011. március 2.
36 A Felügyelőség KTVF: 7536-19/2011. számú levele, kelt 2011. július 11.
37 A vizsgálatot a felszín alatti vizek védelméről szóló 219/2004. (VII. 21.) Korm. rendelet 19. § (2) bekezdése alapján indították: „A felügyelőség a földtani közeg, felszín alatti víz terhelésére, minőségének veszélyeztetésére, szennyezésére, károsítására vonatkozó, birtokába került információkat kivizsgálja a hatósági intézkedés igényének megállapítása és a hatósági eljárás megalapozása érdekében.” 
38 A Felügyelőség 2011. február 24-én hatósági mintavételt végzett a D-26/M jelű kútból és a próbaszivattyúzás során kitermelt felszín alatti vizeket befogadó csapadékvíz elvezető árokból. D-26/M jelű kút: nitrát 70,4 mg/l, atrazin 1,19 µg/l, propazin 0,49 µg/l, dezetil-atrazin 0,17 µg/l. Csapadékvíz elvezető árok: nitrát 69,6 mg/l, atrazin 1,04 µg/l, propazin 0,43 µg/l, dezetil-atrazin 0,18 µg/l.
39 A 2011. május. 9-én és 10-én vett, összesen 25 db talajminta kimutatási határ alatti koncentrációban tartalmazott atrazint, és annak bomlástermékeit. 
40 A 6/2009. (IV. 14.) KvVM-EüM-FVM együttes rendelet 
41 A vízmű és monitoring kutak szűrőzését tekintve a szennyezés kevés kivételtől eltekintve az első vízadó réteget érinti.
42 A Fóti vízbázis a területtől mintegy 10 km-re, északnyugatra helyezkedik el. E vízbázis érintettségéből következik, hogy nagy terület szennyeződött.
43 A növény- és talajvédelmi igazgatóság 22.2/41-2/2011. számú (2011. január 12-én kelt) végzésével értesítette a hivatalból indított eljárásról az Egyetemet.
44 „Jegyzőkönyv a SZIE MKK Botanikus Kertjében használt vegyszerekről 1988-2010 között” című kimutatás, kelt 2011. január 25.
45 A Növényvédelmi Intézet igazgatójának nyilatkozata szerint (kelt 2011. március 16.) a kísérleti téren különálló, zárt, fedett, beton falú, tömör, zárható vasajtóval ellátott épületben raktározták az anyagokat 2008. augusztus 12-ig.
46 22.2/41-19/2011. számú végzés
47 Rögzítették azt is, hogy a Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztérium 2005. február 7-én kelt, 1784/2004. számú határozata alapján atrazin tartalmú növényvédő szerek 2007. június 30. után nem hozhatóak forgalomba, azonban a tárolt készletek 2007. december 31-ig felhasználhatók voltak.
48 Resolution adopted by General Assembly 64/292. The human right to water and sanitaion. Az ENSZ határozat az egészséges ivóvízhez és szanitációhoz való hozzáférést emberi jogként ismeri el. 
49 Lásd http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&reference=P7-TA-2012-0273&language= HU& ring=A7-2012-0192. „Az Európai Parlament 2012. július 3-i állásfoglalása a vízgazdálkodással kapcsolatos uniós jogszabályok végrehajtásáról az európai vízgazdálkodással kapcsolatos kihívások szükséges átfogó megközelítésének kidolgozását megelőzően” című dokumentum 54. pont.
50 64/1991. (XII. 17.) AB határozat
51 2011. évi CXCVI. törvény 4. § (1) bek. d) pont
52 Magyarország Alaptörvénye 38. cikk
53 AJB-1078/2012. számú jelentés
54 Elővigyázatosság, megelőzés, helyreállítás, felelősség, együttműködés, tájékozódás, nyilvánosság.
55 Kvt. 3. § (1) bekezdés
56 A 219/2004. (VII.21.) Korm. rendelet. Ezt megelőzően a 33/2000. (III. 17.) Korm. rendelet tartalmazta a felszín alatti vizek védelmére vonatkozó szabályokat.
57 219/2004. (VII. 21.) Korm. rendelet 2. számú melléklet 1. a) pont
58 A 49/2001. (IV. 3.) Korm. rendelet. A jelenleg hatályos szabályozást a 27/2006. (II. 7.) Korm. rendelet 5. § (1) bekezdés bb) és bd) pontja tartalmazza.
59 Az 59/2008. (IV.29.) FVM rendelet 
60 Vgtv. 14. § (2) bekezdés
61 Vgtv. 14. § (4) bekezdés
62 21/2002. (IV. 25.) KöViM rendelet 5. § (1) bekezdés és 6. § (1) bekezdés 
63 123/1997. (VII. 18.) Korm. rendelet 1. számú melléklet 8. i) pont
64 A 101/2007. (XII.23.) KvVM rendelet
65 A 201/2001. (X.25.) Korm. rendelet, a 21/2002. (IV.25.) KöViM rendelet. 
66 Rvf 4-6 jelű kutak
67 Nitrát 61-100 mg/l
68 Lásd a Vidékfejlesztési Minisztérium megkeresésére a Közép-Duna-völgyi Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság által készített „Összeállítás a Gödöllő Északi és Déli Vízbázisokon észlelt határérték feletti atrazin és nitrát koncentráció tekintetében” című anyagot (2011. augusztus 9) (a továbbiakban: KöVizIg összeállítás).
69 Ez a D-26 kút esetében az ún. Alvéget és a Valkói út környezetét, valamint a Fácán-sor utcát jelenti.
70 Csatornázatlan területen a szennyvizek helyben történő elhelyezéséből, vagy csatornázott területen a csatornahálózatból történő exfiltráció révén, valamint szennyvíztisztító telepről származó elszivárgásból.
71 Például, ha trágyatárolók nincsenek megfelelően szigetelve vagy a termőföldre több trágyát helyeznek ki, mint amennyi tápanyagot a növény felvesz. 
72 Lásd a KöVizIg összeállítás 2. fejezetét.
73 Az újbóli bekapcsolás oka nem az volt, hogy a kitermelt víz minősége már megfelelt az előírásoknak, hanem technikai megoldással biztosították, hogy a kút vize más helyről származó vízzel való keveredés után jusson be az egyetemi ivóvízellátó hálózatba.
74 A 493-3/2009. számú, a D-26/M kút vízjogi létesítési engedélyének indokolása rögzítette, hogy „A létesítendő kúttal a műszaki és vízminőségi problémák miatt termelésből kivett D-26 számú vízműkutat kívánják felújítani, A határérték feletti nitrát tartalmat a régi kút palástcementezés hiányossága okozhatta.”
75 Lásd a D-26/M jelű 2010. január 27-i és a 2010. április 6-i vízmintáinak vizsgálati eredményeit tartalmazó jegyzőkönyvet.
76 6/2009. (IV.14.) KvVM-EüM-FVM együttes rendelet 2. számú melléklet szerint a nitrátra vonatkozó (B) szennyezettségi határérték 25 mg/l kivéve a talajvizet, amire 50 mg/l.
77 Lásd a KöVizIg összeállítást
78 2010. április – 0,69 µg/l, október – 2,5 µg/l
79 Rvf-4
80 A Felügyelőség 2011. április 21-i vizsgálata szerint.
81 A Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztérium által kiadott 1784/2004. sz. határozat szerint atrazin tartalmú növényvédő szerek 2007. június 30-a után nem hozhatók forgalomba, a tárolt készleteket pedig legkésőbb 2007. december 31-ig lehet felhasználni.
82 „Fúrt vízkutak és vízkutató fúrások” című MSZ 22116:2002 magyar szabvány, valamint a korábban hatályos, a mélyfúrású kutakra vonatkozó előírásokat tartalmazó MSZ 5199-62 szabvány sorozat, és az OVHSZ 136/1-73. „Víztermelő kutak. Terminológia.” és az OVHSZ 136/2-73. „A víztermelő fúrt kutak. Tervezés, kivitelezés, vízmérés, vízvizsgálatok és víztermelés” című ágazati szabvány, valamint az OVHMI 136/3-73 „Víztermelő fúrt kutak. Fúrási technológia” és az OVHMI 136/4-73. „Víztermelő fúrt kutak. Víztermelés, ellenőrző vizsgálatok, karbantartás, javítás” című műszaki irányelvek.
83 Az összekötést 2010 őszén szűntették meg, amikor a beépített visszacsapó szelepet is eltávolították. Ez utóbbinak – helyes beépítés esetén - az a rendeltetése, hogy megakadályozza, hogy az öntözőkútból a víz az ivóvízhálózat felé áramoljon.
84 A VITUKI Nonprofit Kft. 2010. április 06-án a D-26/M kútban: atrazin 0,69 µg/l, propazin 0,36 µg/l. A Felügyelőség 2011.február 24-én a D-26/M kútban: atrazin 1,19 µg/l, propazin 0,49 µg/l, dezetil-atrazin 0,17 µg/l.
85 147/2010. (IV. 29.) Korm. rendelet 4. §. (4) bekezdés
86 Növeli a veszélyt, hogy mindez a folyamat az ember szeme elől rejtve zajlik, pedig a valóságban bizonyos mértékig hasonló ahhoz, mintha a vízellátó rendszer vezetékébe vagy ivóvíztározójába adagolnának folyamatosan szennyezett vizet, és az üzemeltető, bár tud a dologról, nem tenne ellene semmit. 
87 Fúrt vízkutak és vízkutató fúrások” című MSZ 22116:2002 magyar szabvány, valamint a korábban hatályos, a mélyfúrású kutakra vonatkozó előírásokat tartalmazó MSZ 5199-62 szabvány sorozat, és az OVHSZ 136/1-73. „Víztermelő kutak. Terminológia” és az OVHSZ 136/2-73. „A víztermelő fúrt kutak. Tervezés, kivitelezés, vízmérés, vízvizsgálatok és víztermelés” című ágazati szabvány, valamint az OVHMI 136/3-73 „Víztermelő fúrt kutak. Fúrási technológia technológia” és az OVHMI 136/4-73. „Víztermelő fúrt kutak. Víztermelés, ellenőrző vizsgálatok, karbantartás, javítás” című műszaki irányelvek.
88 101/2007. (XII. 23.) KvVM rendelet 3. § (2) bekezdés
89 KTVF 493-3/2009 számú (2009. június 11-éb kelt) határozat
90 101/2007. (XII.23.) KvVM rendelet 5.§ (1)
91 101/2007. (XII. 23.) KvVM rendelet 4. § (2)
92 Lásd a 493-3/2009. számú vízjogi létesítési engedélyt, és az 511-3/2009. számú vízjogi létesítési engedélyt: „A vízföldtani naplóban nem szerepel a kút gyűrűsterének palástcementezése.” A KöVizIg összeállításnak, a gödöllői vízbázis sérülékenységét bemutató 3. fejezete szerint a kutak többsége palástcementezés nélkül került kialakításra.
93 Lásd a KöVízIg összeállítás 2. fejezetét
94 Az eltömedékelésre a Felügyelőség 2009-ben adott ki engedélyt, a KTVF-511-3/2009. számú határozatával
95 Vgtv. 28. § (1) bekezdés
96 72/1996. (V. 22.) Korm. rendelet 3. § (6) bekezdés
97 493-3/2009. számú határozat
98 Vízföldtani napló Gödöllő, Duna Menti Regionális Vízmű, D-26/M j. kút hrsz.: 4951/5, nyilvántartási szám: 47/2009., kútkataszteri sorszám: B-159
99 A DMRV Zrt. 2011. október 19-én kelt tájékoztatása a Pest Megyei Rendőr-Főkapitányságnak (iktatószám: KVO/756-1/2011.)
100 Vízvizsgálati jegyzőkönyv, V/582/2011. szám, nitrát 54 mg/l, 49 mg/l, 50 mg/l.
101 Lásd még a Felügyelőség 2010. november 24-én tartott ellenőrzésről készült jegyzőkönyvet: „A kútfejek és kútaknák kialakítására engedély kérelem nem került benyújtásra, a szerelvények kialakítása és a hálózatra történő csatlakoztatása engedély nélkül megtörtént. A rákötés és a kutak üzembe helyezése 2009 szeptemberében valósult meg.”
102 72/1996. (V. 22.) Korm. rendelet 15. § (1)
103 KTVF 22914-2/2009 számú (2009. május 6-án kelt) határozat
104 Felügyelőség a 2010. december 21-én tartott helyszíni ellenőrzése
105 A Felügyelőség a 2010. november 24-én tartott helyszíni ellenőrzése (ügyszám: 35992/2010.)
106 38/1995. (IV. 5.) Korm. rendelet) 12. § (5) bekezdés
107 Az ÁNTSZ Regionális Intézet 2010. október 14-én tartott helyszíni ellenőrzése
108 22914-2/2009. számú (2009.05.6-án kelt) vízjogi létesítési engedély. Az engedélyes az Egyetem, s az alapján a vízzel a botanikus kertet kívánják locsolni.
109 2010. október 21-i mintavétel
110 Tanács 1998. november 3-i 98/83/EK Irányelve az emberi fogyasztásra szánt víz minőségéről (6. cikk (1) bekezdés).
111 201/2001. (X. 25.) Korm. rendelet 1. számú melléklet - Paraméterek és határértékek A) Mikrobiológiai vízminőségi jellemzők 5. pont 
112 201/2001. (X. 25.) Korm. rendelet 4. § (1) bekezdés a) pont
113 38/1995. (IV. 5.) Korm. rendelet 2. § 15. pont
114 13426-18/2010. számú (2010. november 9-én kelt) határozatban
115 147/2010. (IV. 29.) Korm. rendelet 13. § (2) bekezdés
116 Erre vonatkozóan a részletszabályokat tartalmazó, a vizek hasznosítását, védelmét és kártételeinek elhárítását szolgáló tevékenységekre és létesítményekre vonatkozó műszaki szabályokról szóló 30/2008. (XII.31.) KvVM rendelet sem ad iránymutatást.
117 Tipikusan ilyen ellátó rendszer épült ki az Egyetemen, mint azt a csatolt térképvázlat mutatja. 
118 201/2001. (X. 25.) Korm. rendelet 2. számú melléklet B) rész – „A víznyerő helyek (kutak), a vízkezelési technológia, a vízellátó rendszerbe betáplálás vagy más hálózati pont (pl. tárolók) mintázása is célszerű”
119 21/2002. (IV. 25.) KöViM rendelet 5. § (1) és (2) bekezdés
120 21/2002. (IV. 25.) KöViM rendelet 6. § (1) bekezdés
121 Lásd 2010. október 14-én kelt ÁNTSZ emlékeztető. A DMRV Zrt. nyilatkozata szerint az Egyetem kisebb területére ivóvizet a gödöllői városi hálózatról (óvodai rész), a terület jelentős részeire közvetlenül a déli vízbázison lévő kutakból szolgáltat. Az Egyetem területére négy bekötésen (vízórán) keresztül ad át vizet a DMRV Zrt. Az egyetemi hálózat egyben a városi hálózat része is. Az ekkor tartott ellenőrzésen kiderült, hogy az Egyetemre szolgáltatott vizet az átadó aknákon keresztül nem lehet mintázni, mert nincs mintavételi csap. Lásd még 2009. szeptember 22-én kelt emlékeztetőt a Felügyelőség felügyeleti ellenőrzéséről, amely szerint közvetlenül a városi hálózatra termelnek – többek között – a D-25, D-28, D-29 kutak. 
122 A DMRV Zrt.-nek Gödöllő Város jegyzőjének címzett, 2011. augusztus 8-án kelt levele szerint a Zrt. álláspontja a határértékek teljesítésére vonatkozóan az, hogy a 201/2001. (X. 25.) Korm. rendelet előírásai a szolgáltatott ivóvízre nem pedig a nyers kútvízre vonatkoznak. A D-26/M kút vize közvetlenül nem kerülhetett hálózatra, hanem egy megkerülő vezetéken át csatlakozott a városi hálózathoz, ahol keveredett a többi kút vizével. A D-26/M kútra vonatkozó eredmények a VITUKI Nonprofit Kft-től nem áprilisban érkeztek, akkor csak a vízmintavétel történt. A vízvizsgálati jegyzőkönyv 2010. június 28-án kelt, így csak azt követően bírt tudomással a DMRV Zrt. a határérték túllépésről. Bejelentési kötelezettség a népegészségügyi szakigazgatási szerv és az illetékes önkormányzat felé a szolgáltatott vízre, nem pedig a kútvízre vonatkozik, a levélben kifejtettek szerint. Tehát az Egyetem mulasztott abban, hogy nem értesítette nyár közepén a szolgáltatót a vízminőség eredményéről. A DMRV Zrt. a levélben rögzíti továbbá, hogy a gödöllői ivóvízhálózat korábban kijelölt hatósági ellenőrzési pontjain máshol sem az események előtt, sem pedig azóta nem mértek határérték feletti nitrát és peszticid koncentrációt. A kijelölt belső hálózati hatósági mintavételi pont, az egyetemi óvoda nem a szennyezés irányából kapta a vizet, hanem a DMRV Zrt. déli gépháza felől, ebben a vízben semmiféle szennyezés nem volt kimutatható.
123 201/2001. (X. 25.) Korm. rendelet 4. § (4) bekezdés
124 201/2001. (X. 25.) Korm. rendelet 2. § h) pont 
125 A paraméterek és határértékekre vonatkozó előírásokat a 201/2001. (X. 25.) Korm. rendelet 1. számú melléklete tartalmazza.
126 2010. november 6-án
127 123/1997. (VII. 18.) Korm. rendelet 1. számú melléklet 8. i) pont
128 Lásd a KöVizIg összeállítást
129 Lásd a KöVízIg összeállítást
130 DMRV Zrt. KVO/803-1/0011 számú levele (kelt 2011. november 4-én)
131 KTVF 12136-1/2010. számú határozat
132 KTVF 12136-2/2010. számú határozat
133 123/1996. (VII. 18.) Korm. rendelet 2. § (2) bekezdés
134 Lásd a KöVízIg összeállítást
135 Erre 2005-ben került sor.
136 Erre 2008-ban engedély nélkül került sor.
137 Lásd a KöVízIg összeállítást
138 Ez feltehetően összefüggésben van azzal, hogy akkoriban határértéket meghaladó növényvédő szer szennyezésről még nem volt tudomásuk, vizsgálati eredmény is csak szórványosan állt a vizsgálatot végzők rendelkezésére.
139 TT4 jelű, 30 m mély
140 A szennyezettség mértékének környezetvédelmi megítélése nem lehetséges, mert a 6/2009. (IV. 14.) KvVM-EüM-FVM együttes rendelet nem tartalmaz nitrát határértéket a termőföld talajára, és a földtani közegre. 2010. december 22-én lépett hatályba a nitrát tartalomra vonatkozó határérték. 
141 Nagymértékben növelné ivóvízellátás biztonságát, ha az olyan kutak védőterületén, ahol jelentős mezőgazdasági művelés folyik és a kút vizében nitrát szennyezettséget detektáltak, megvizsgálnák azon növényvédő szerek jelenlétét is, melyek lebomlási ideje hasonló vagy hosszabb, mint a védőterületről a kúthoz számított legrövidebb elérési idő - azaz a külső védőterület esetében 20 nap, a belső hidrogeológiai védőterületen 180 nap, a külső hidrogeológiai védőterületen 5 év.
142 Az egyetemi kútcsoporthoz tartozó megfigyelő kutakat az egyetlen, gyakorlatilag nitrátmentes D-29 kút közelében létesítették.
143 2011-ben a mezőgazdasági táblák talajvizsgálata érdekében a Felügyelőség összesen 25 mintát vett (A Felügyelőség 2011. május 9-én és 10-én öt, egyenként 20 m mély furatokból öt méterenként vett, összesen 25 mintát.), azonban azok egyike sem tartalmazott kimutatási határérték feletti mennyiségben atrazint, így megállapította, hogy az atrazin szennyezés forrásának megállapításához a rendelkezésre álló ismeretek nem elégségesek, további tényfeltárásra van szükség A Kvt.101-102. §-a szerint erről a terület tulajdonosának, használójának vagy az államnak kell majd gondoskodnia, ha az okozó személye nem állapítható meg.
144 123/1997. (VII. 18.) Korm. rendelet 5. melléklet 42.
145 A Ktv., illetve a környezeti hatásvizsgálati és az egységes környezethasználati engedélyezési eljárásról szóló 314/2005. (XII.25.) Korm. rendelet
146 123/1997. (VII.18.) Korm. rendelet 13. § (1) d) pont
147 Ez a jelenség országos viszonylatban is megfigyelhető. A vízgyűjtő-gazdálkodási terv szerint is olyan mértékben hiányosak a növényvédő szerek felszín alatti vízben való koncentrációjára vonatkozó megbízható vizsgálatok, hogy azokból csak helyenként lehetett megalapozott következtetéseket levonni, pl. egy-egy víztest atrazin szennyezettség miatti gyenge állapotát megállapítani.
148 A 43/2010. (IV. 23.) FVM rendelet 14. § (3) bekezdés
149 A 89/2004. (V. 15.) FVM rendelet 5. § (2) bekezdés szerint. „Az engedélyező hatóság az (1) bekezdés szerinti engedélyben meghatározza a szükséges alkalmazási előírásokat, különösen az alkalmazási területeket (kultúra, károsító megjelölésével), az alkalmazható mennyiséget, valamint az ember és az állat egészségének védelme, továbbá a környezet és a természet védelméhez szükséges alkalmazási előírásokat – különös tekintettel a felszín alatti vizek és a vízbázisok védelmét biztosító jogszabályi előírásokra –, a felhasználásra jogosult személyek körét, illetve a forgalomba hozatal és felhasználás egyéb feltételeit.”
150 Az a tény, hogy az új szer eddig nem okozott szennyezést, mivel azt még nem is forgalmazhatták, nem bizonyíték arra, hogy az a jövőben nem lesz ilyen hatása.
151 Víz Keretirányelv, a Tanács 1998. november 3-i 98/83/EK Irányelve az emberi fogyasztásra szánt víz minőségéről, az Európai Parlament és a Tanács 178/2002/EK rendelete az európai élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről, az Európai Élelmiszer-biztonsági Hatóság létrehozásáról és az élelmiszer-biztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról, továbbá az Európai Parlament és a Tanács 2006. december 12-i 2006/118/EK Irányelve a felszín alatti vizek szennyezés és állapotromlás elleni védelméről.
152 89/2004. (V. 15.) FVM rendelet 
153 Ez a javaslat összhangban van az EU szabályozással, és a javasolt kiegészítés beilleszthető a rendelet szabályrendszerébe, ami mindegyik mellékletében hangsúlyos figyelmet fordít a felszín alatti vizek védelmére. Azonban ahhoz, hogy ezek a célkitűzések meg is tudjanak valósulni, mind a vizsgálatokat, mind azok eredményének megfogalmazását pl. a 3. számú melléklet szerinti összefoglalást, vagy pl. az ún. „S-mondatokat” ki kellene egészíteni a vízbázisok védőterületeire vonatkozó követelményekkel, információkkal. (89/2004. (V. 15.) FVM rendeletben a növényvédő szerek biztonsági óvó rendszabályaira vonatkozó különleges S-mondatokat tartalmazó 5. számú melléklet 2.2. A környezettel kapcsolatos biztonságos használatra vonatkozó utasítások (Spe) alfejezete, pl. Spe1 vagy Spe2 mondata és a hozzá tartozó magyarázat.)
154 A probléma valószínűleg az EU irányelvek „groundwater” kifejezésének eltérő fordításából származik.
155 A legsérülékenyebb felszín alatti víztípus éppen a karsztvíz, ami nem tekinthető a hazai szabályozás szerint talajvíznek – Lásd 123/1997. (VII. 18.) Korm. rendelet 1. számú melléklet 8. e)-h) pontok, valamint 147/2010. (IV.29.) Korm. rendelet 2. § 16., 28. és 31. pont
156 Például „kényes talaj, illetve éghajlati viszonyok”, „ivóvíz-kivételi terület”, illetve a rendelet nem használja a „védőterület”, sérülékeny vízbázis védőterülete” megfogalmazásokat.
157 201/2001. (X. 25.) Korm. rendelet 5. § (1) bekezdés. A rendelet 2. számú melléklet B része tartalmazza az összes növényvédő szer vizsgálatára vonatkozó rendelkezést. Az itt előírt határértéket 2004. május 1-jétől kell betartani, előtte egyes növényvédő szerekre, pl. atrazinra enyhébb követelmény vonatkozott.
158 201/2001. (X. 25.) Korm. rendelet 5. § (4) bekezdés: „Az üzemeltető az általa végzett, illetve végeztetett valamennyi fogyasztásra szánt ivóvízre vonatkozó vizsgálat eredményét negyedévenként elektronikus úton megküldi az illetékes hatóságnak. Ha a vizsgálatok során az 1. számú melléklet A) és B) részében meghatározott határértékeket meghaladó érték fordul elő vagy az 1. számú melléklet C), D), E) részében meghatározott jelző vízminőségi jellemzők (indikátor paraméterek) szennyezést jeleznek, illetve szennyezés veszélyével járó rendkívüli esemény fordul elő, a vízellátó rendszer üzemeltetője azonnal tájékoztatja az illetékes hatóságot annak érdekében, hogy az a 6. § (5) bekezdés szerinti intézkedést megtegye.”
159 201/2001. (X. 25.) Korm. rendelet 1. számú melléklet B) táblázat 8. pont
160 Ez utóbbi az un. rutin kémiai vizsgálatokat és a bakteriológiai vizsgálatokat foglalja magába
161 Az alapállapot vizsgálat keretében viszont nagyon részletes, gyakorlatilag minden, potenciálisan előforduló szennyezőanyagra kiterjedő elemzést kell végezni – fő szabályként – hatévente.
162 A kutak esetében vizsgálandó paramétereket a 21/2002. (IV. 25.) KöViM rendelet 3. számú melléklet (A) és (B) csoportja sorolja fel. Az (A) csoportba tartoznak a növényvédő szereket és számos más szerves mikroszennyezők.
163 21/2002. (IV. 25.) KöViM rendelet 6. § (6) bekezdés a)-c) pont
164 Forrás: DMRV Zrt-nek a Vidékfejlesztési Minisztérium részére címzett tájékoztatása, kelt 2011. január 28.

164