Az alapvető jogok biztosának
Jelentése
Az AJB-810/2012 ügyben
(Kapcsolódó szám: AJB 2041/2011)

Előadó: dr. Hajas Barnabás
Az eljárás megindítása
2011. évben – önálló projekt keretében – kiemelt figyelmet fordítottam a katasztrófák megelőzésével, valamint az azok hatásai felszámolásával kapcsolatos, az állampolgárokat közvetlenül érintő kérdéseknek. E projekt keretében hivatalból indítottam eljárást a lakosság felkészítésével, riasztásával, katasztrófavédelmi tudatosságának fejlesztésével, továbbá a katasztrófavédelem teljes spektrumához kapcsolódó önkéntes szervezetek (tűzoltással, és polgári védelmi tevékenységgel egyaránt) bevonásával kapcsolatban.
A vizsgálat figyelemmel volt a 2006. augusztus 20-i tűzijáték idején történt természeti katasztrófa kezelésével kapcsolatban folytatott OBH-3969/2006. számú ombudsmani vizsgálat, megállapításaira és ajánlásaira, valamint az ajánlások teljesülésére. A jelentés honlapunkon a http://www.obh.hu/allam/jelentes/200603969.rtf oldalon olvasható.
Vizsgálatom során az országos katasztrófavédelmi főigazgatótól tájékoztatást és a vizsgálathoz szükséges iratok megküldését kértem.

Megállapított tényállás
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának és általános helyettesének OBH 3969/2006. számú, a 2006. augusztus 20-i tűzijátékkal kapcsolatos közös jelentése megállapította, hogy a lakosság különböző katasztrófahelyzetekre történő felkészítése nem elégséges, a lakosság alultájékozott a katasztrófa veszélye, a megelőzési és védekezési mechanizmusok, a lehetséges lakossági viselkedési formák tekintetében.
A vizsgálat során kétségek merültek fel azzal kapcsolatban is, hogy a Kat. és Pvtv. által szabályozott riasztás (légiriasztás, közszolgálati műsorszolgáltatók adásának megszakításával történő riasztás) a kívánt hatást érhette volna el, ugyanis ezeket – a lakosság felkészítésének hiányosságai miatt – az állampolgárok túlnyomó többsége nem is ismeri.
Annak ellenére, hogy a vizsgálatkor hatályos szabályok pontosan meghatározták a lakosság felkészítésével kapcsolatos feladatokat, és a legfontosabb követendő magatartási szabályok elérhetőek is voltak az Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság honlapján, de a tűzijáték résztvevői (nézői) – feltehetőleg – a lakosságfelkészítés hiányosságai miatt nem az ilyen helyzetekben követendő magatartást tanúsították. A tömeg mozgásából megalapozottan lehetett következtetni arra, hogy a tömegnek irányítás nélkül fogalma sem volt például arról, hogy az orkán erejű szélben nagy valószínűséggel éppen az alsó rakparton voltak a legnagyobb biztonságban, amit a leghamarabb hagytak el.
A jelentés kitért arra is, hogy megfelelő lakosságfelkészítés esetén az állam már egy szakszerű riasztással teljesíthette volna objektív alapjogvédelmi kötelezettségét. A hazai szabályozás nem domborítja ki kellőképp önvédelmet/önmentést, illetve az érintett állampolgárok saját személyes felelősségét sem.
E tapasztalatok alapján az országos katasztrófavédelmi főigazgatótól arról kértem tájékoztatást, hogy miként teljesíti a katasztrófavédelmi szervezet a lakosság-felkészítési tevékenységét (milyen lakosság-riasztási módszereket alkalmaznak, ezeket miként ismertetik meg a lakossággal, miként készítik fel a lakosságot az egyes riasztások után követendő magatartásokra, használnak-e új „social media” csatornákat – facebook, twitter stb. –, továbbá miként készítik fel a lakosságot a katasztrófahelyzetekben alkalmazandó magatartási formákra.). A lakosság mekkora hányada rendelkezik pontos, a riasztás során alkalmazott jelzés felismeréséhez szükséges ismeretekkel, miként tervezik ennek növelését. Miként készítik fel a lakosságot köteles polgári védelmi feladataikra, továbbá miként erősítik a lakosságban a katasztrófavédelmi szervezet feladat- és hatásköréhez kapcsolódóan, a lakosság védelmi tudatosságát, tervszerű felkészülését. Végül arról is tájékoztatást kértem, hogy miként kívánják megteremteni, illetve bővíteni az önkéntes mentőszervezetek, valamint az önkéntes tűzoltóságok társadalmi bázisát.
A főigazgató arról tájékoztatott, hogy a válaszadáskor (2011. december 16.) hatályos katasztrófavédelmi felkészítésekkel és lakosságvédelemmel kapcsolatos jogi eszközök több esetben nélkülözték a rendszerszemléletű megközelítést, valamint nem minden helyzetben kínáltak megfelelően modern és alkalmazható lehetőségeket arra, hogy a XXI. században jellemző kihívásokra történő felkészítések biztosíthatóak legyenek. A 2012. január 1-jétől hatályos jogszabályokban ezért kapott kiemelt figyelmet a lakosságvédelem és azon belül a felkészítési feladatkör. A civil lakosság, a tanulók, a pedagógusok, a közigazgatási vezetők esetében a katasztrófavédelmi ismeretek elsajátításának, átadásának céljából folyamatosan és következetesen erősíteni fogják a katasztrófavédelmi célú oktatási programokat és módszereket. A kapott tájékoztatás szerint az elmúlt évek hazai és nemzetközi katasztrófavédelmi tapasztalatai alapján a lakossági riasztó rendszerek telepítésének jogi háttere is rendeződött. A hatékony helyzetkezelés és a lakosság célirányosan, a helyi sajátosságoknak megfelelő tartalommal feltöltött felkészítése és veszélyhelyzeti tájékoztatása megvalósítása érdekében sor került a települések katasztrófavédelmi osztályba sorolása folyamatának megújítására, amely alapján az elégséges védelmi szint követelményei is meghatározhatóak. Az elégséges védelmi szint záloga a megfelelő módszerrel végrehajtott, a szükséges és elégséges tudást, valamint a riasztási jelek és a katasztrófa esetén tanúsítandó magatartásformák elsajátítását biztosító felkészítési rendszer kialakítása és fenntartása.
A főigazgató válaszában kiemelte, hogy a fenti feladatok hatékony és eredményes megvalósításához szükségessé vált a polgári védelem definíciójának pontos körülhatárolása. Az angol terminológiából ismert „civil defense” és „civil protection” kifejezések alapján jól elkülöníthető a polgári védelem fegyveres időszaki és békeidőszaki feladatrendszerének tartalma. A honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről szóló 2011. CXIII. törvény és a kapcsolódó rendeletek tartalmazzák a civil defense értelmezés szerinti, a fegyveres összeütközésekre történő lakosságfelkészítést, amelyért a hivatásos katasztrófavédelmi szerv központi szervének vezetője felelős (Hvt. vhr. 21. § „A lakosság felkészítésének feladatait a BM OKF vezetője végzi.”). Mindezekből látható, hogy a lakosság felkészítésének feladata minden veszélyeztető tényezőt tekintve a hivatásos katasztrófavédelmi szerv tevékenységében jelenik meg. Az új katasztrófavédelmi törvény egyértelműsíti, hogy a katasztrófavédelem feladatrendszerében értelmezett polgári védelem a lakosság védelme, megóvása érdekében gondoskodik a veszély-elhárítási tervezésről, a települési veszélyeztető tényezők felméréséről, a létfontosságú anyagi javak védelméről, az egyéni védőeszköz ellátásról, a kitelepítés/kimenekítés tervezéséről és végrehajtásáról, a riasztásról és tájékoztatásról és a mindezeken alapuló felkészítések rendszeréről egyaránt. A lakosságvédelem fejlesztéséhez hozzájárul továbbá a polgári védelmi szervezetek fejlesztése, az önkéntes mentőszervezetek bevonása, valamint a nemzeti felelősségérzet, a civil szerepvállalás eszméjének erősítése is. 
A főigazgatótól kapott tájékoztatás kitért a közoktatásban résztvevők (pedagógus, diák) képzésére vonatkozó felkészítés módszertanának – korosztálytól függő – kialakításra. A meglévő háttérismeretek és előzetes tanulmányok, esetleges tapasztalatok figyelembe vételével a tanórákon és azokon kívüli foglalkozások keretében kialakított módszertani elvek alapján valósult meg. Mindehhez a Nemzeti Alaptantervben definiált biztonságkultúra – „az egyéni és társadalmi létet veszélyeztető tényezők felismerése, az egyén felelőssége a vészhelyzetek kialakulásában, kialakításában, katasztrófavédelem (a tűz- és polgári védelem, tervezés, megelőzés, beavatkozás, értékelés) – fogalma határoz meg oktatási támpontokat. A fiatalkorúak felkészítéséhez hozzájárulnak továbbá a hivatásos katasztrófavédelmi szerv által meghirdetett, önkéntes jelentkezésen alapuló, évente megrendezésre kerülő, felmenő rendszerű Katasztrófavédelmi Ifjúsági Versenyek (7-8. és 9-10. osztályos tanulók), amelyek azonban a tanulóifjúság szűk szegmensét fedik le. Ezek a versenyek lehetőséget nyújtanak az iskolákkal való közvetlen együttműködésekre, amelyek napjainkban, a megújítás időszakában jelentős mértékben segítik az ifjúság megszólítását. A BM OKF jogelőd intézményei (BM Tűzoltóság Országos Parancsnokság és a Polgári Védelem Országos Parancsnoksága) által készített, kifejezetten a 3-14 éves korosztálynak szóló kiadványok terjesztése jelenleg is zajlik, de fejlesztésükre, modernizálásukra, a XXI. századi veszélyeztető tényezőkkel való bővítésükre, mielőbb szükség van.
A széles körben értelmezett lakosságfelkészítési módszerek jelenleg főként a katasztrófavédelmi szerv közösségi rendezvényeken, települési hagyományokhoz kapcsolható eseményeken történő megjelenése útján kerülnek alkalmazásra. A kiemelten veszélyeztetett környezetben élők részére – pl.: Paksi Atomerőmű és környéke (167/2010. (V. 11.) Korm. Rend. 1. § (4) bekezdés); veszélyes ipari üzemek környezete (18/2006. (I. 26.) Korm. rend. 8. melléklet) – a veszélyes tevékenységet folytató létesítmények és a területileg illetékes katasztrófavédelmi igazgatóságok a lakosságfelkészítés aktív és passzív módszereinek alkalmazásával, külön jogszabály és eljárási rend alapján biztosítják a megfelelő szintű felkészülést.
A 2010. évi május-júniusi árvíz és a vörösiszap katasztrófa megnövelte a lakosság felkészítésekre irányuló igényét, ezért a jelenleg kimutatható legjelentősebb veszélyeztető hatásra, az árvízre 2011. április-május hónapok folyamán országosan kampányszerű pedagógus-felkészítést végeztek, melynek eredményeképpen mintegy 1.000 pedagógushoz, rajtuk keresztül hozzávetőleg 20.000 gyermekhez és családjaikhoz juttatták el a veszélyhelyzeti ismereteket. 
A katasztrófavédelem rendszerének új alapokra helyezésével a lakosságvédelem feladatrendszerében is egységes terminológia és működési rendet alakítottak ki, amely révén a lakosság felkészítése az elégséges védelmi szint részeként értelmezendő. Már az Alaptörvényben is megjelenik az az alapelv, amely a megelőzés előtérbe helyezését, a felkészülés fontosságát hangsúlyozza. Az élethez és az egészséges környezethez való jog Alaptörvényben lévő meghatározása, valamint a katasztrófaveszélyek és irányadó védekezési szabályok megismeréséhez való jog katasztrófavédelmi törvényben található megfogalmazása által a lakosságnak joga van megismerni az őt körülvevő veszélyeztető tényezőket, a katasztrófaveszély és veszélyhelyzet során tanúsítandó magatartási formákat, a túlélés alapvető feltételeit. A katasztrófavédelmi törvény és a hozzá kapcsolódó rendeletek szabályozzák a fenti jogok érvényesítése biztosításának lehetőségét, a felkészítés megfelelő helyen kezelését, jelentőségét és célkitűzéseit egyaránt. A jogszabályok előkészítésén túlmenően a BM OKF már megkezdte a végrehajtást segítő, a megvalósíthatóság körülményeit megteremtő dokumentumok kidolgozását is.
Az új katasztrófavédelmi törvény végrehajtási rendelete alapján a lakosság katasztrófahelyzet és veszélyhelyzet esetén történő riasztása szöveges közléssel és szirénajelekkel történik. A Nemzeti Média- és Hírközlési Hatósággal kialakított együttműködés alapján az elmúlt évben folyamatosan bővült azoknak a műsorszolgáltatóknak a száma, amelyek a tömegkommunikáció eszközeit alkalmazva, törvényi kötelezettségük (a médiaszolgáltatásokról és a tömegkommunikációról szóló 2010. CLXXXV. törvény 15. §), vagy önkéntes vállalásuk alapján bevonhatóak a lakosság riasztásának folyamatába. A hiteles, gyors és pontos tájékoztatás érdekében a szolgáltatók kizárólag a hivatásos katasztrófavédelmi szerv által kiadott tartalommal bíró információkat közölhetnek. A riasztás során az esemény bekövetkezésének valószínűségét, helyét, a veszélyeztetett lakosságot, valamint a követendő magatartási szabályokat kell közölni a lakossággal.
A települések katasztrófavédelmi osztályba sorolásával (Kat. vhr. 21. §), és az ahhoz megállapított elégséges védelmi szinttel (Kat. vhr. 2. melléklet c) pont), valamint a veszélyelhárítási tervben (Kat. vhr. VI. fejezet) meghatározott helyi riasztási és veszélyhelyzeti tájékoztatással összhangban a polgármester – a hivatásos katasztrófavédelmi szerv helyi szervének közreműködésével – gondoskodik a lakosság minderre történő felkészítéséről.
A lakosság szempontjából nem csak a jelentős veszélyeztetéssel és anyagi kárral járó katasztrófákkal kapcsolatos riasztásokat kell prioritásként kezelni. A közelmúlt eseményeinek tapasztalatai (pl.: 2005. Mátrakeresztes: hirtelen lezúduló, nagy mennyiségű csapadék elöntötte a települést, 2006. augusztus 20. Budapest: a tűzijátékot szupercellás zivatarrendszer söpörte el) alapján megállapítást nyert, hogy a lokálisan jelentkező, egy-egy települést veszélyeztető hatásokra is kiemelt figyelemmel kell lenni. 
Ennek érdekében alakították ki – az Országos Meteorológiai Szolgálattal együttműködésben – a kistérségi riasztó rendszer és a turisták által gyakran látogatott helyeken viharjelző rendszer (Balaton, Fertő-tó, Velencei-tó, Tisza-tó). A rendszerszemlélet jegyében arra törekszik a katasztrófavédelmi szervezet, hogy a lehető legtöbb előrejelzésre és riasztásra alkalmas eszközt, módszert működtessék a lakosság időben történő riasztása érdekében.
A riasztást követően törekedni kell a folyamatos információ biztosítására, a katasztrófavédelmi törvény végrehajtási rendelete külön rendelkezik a riasztás utáni, a lakosság megfelelő tájékoztatását célzó, a túlélési esélyeket növelő, a szükséges tartalommal összeállított információ biztosításáról. Ez esetben a tájékoztatás kifejezetten a bekövetkezett eseményre, a védekezés folyamatára, a lakosságvédelmi intézkedésekre, az elrendelt korlátozásokra és az irányadó magatartási szabályokra irányul, valamint tartalmazza a további tájékozódási lehetőségeket egyaránt (Kat. vhr. 37. §). 
A riasztással és a veszélyhelyzeti tájékoztatással kapcsolatos alapvető információk, metódusok elsősorban a nagy kiterjedésű kommunikációs gyakorlatok során sajátíthatóak el, amelyek lehetővé teszik, hogy a katasztrófavédelem közvetlenül szóljon a lakossághoz. 2011. május 18-án, valamint 2011. november 21-én került sor az első két olyan nagyszabású, a hivatásos katasztrófavédelmi szerv teljes egészét gyakorlatoztató, kommunikációs és riasztási gyakorlatra, amely keretében Magyarország lakossága a televíziók és a rádiók révén közvetlen kapcsolatba kerültetett a katasztrófavédelmi szerv tevékenységével és működésével egyaránt. A gyakorlatok elsődleges célja, hogy a lakosság minél szélesebb körben tapasztalja a katasztrófavédelem jelenlétét és küldetését, valamint megismerje azokat a módszereket, amelyek valós esetben a szervezet rendelkezésére állnak a lakosság tényleges riasztására és tájékoztatására egyaránt.
Az őszi gyakorlat során tartott, a közszolgálati és a kereskedelmi médiaszolgáltatók részvételével lezajlott gyakorlatról a Nemzeti Média- és Hírközlés Hatóság hatékonysági felmérést készített, amely alapján kijelenthető, hogy Magyarország lakosságának 4 év feletti részének 51 százalékához, mintegy 4,9 millió emberhez jutott el a riasztással kapcsolatos információ (televízión, vagy rádión keresztül). Ez az arányszám kifejezetten a gyakorlathoz kapcsolható, de figyelembe véve a tavaszi, kifejezetten árvízi veszélyeztetettségű területeken tartott, illetve a hagyományos iskolai és egyéb rendezvényeken történő felkészítéseket, a lakosság megközelítőleg 50%-a rendelkezik a veszélyhelyzet idején tanúsítandó magatartásformák ismeretével. Ez az arány a tudatos, új jogi háttér alapján megvalósuló jövőbeli felkészítések rendszeressé tételével fokozatosan növelhető.
A főigazgatótól kapott tájékoztatás szerint a katasztrófavédelem szervezet- és feladatrendszerére vonatkozóan jelenleg nincs olyan hatályos, egységes jogi háttér, vagy bevált módszer, amelynek alapján az ország teljes területét lefedő lakosságfelkészítési mechanizmus működhetne. A megyei katasztrófavédelmi igazgatóságok és a polgári védelmi kirendeltségek esetében a legtöbb helyen személyes kapcsolatoktól függ a lakosságfelkészítési tevékenység végrehajtásának lehetősége, amelyet tovább nehezít, hogy az egyes felkészítésre, oktatásra, ismeretterjesztésre irányuló kezdeményezések eseti jellegűek és jelentős mértékben függnek az adott szervezet anyagi lehetőségeitől is.
Az új katasztrófavédelmi törvény szellemiségét követve a lakosságvédelem keretein belül új irányok és hatékonyabb, áttekinthetőbb lakosságfelkészítési tematika bevezetése van folyamatban. Mindehhez nélkülözhetetlen lépés volt az ún. megyei lakosságfelkészítési mentorok országos hálózatának megújítása. A lakosságfelkészítési mentor minden egyes megyében, a megyei igazgatóság állományába tartozó személy, aki kapcsolattartóként funkcionál a helyi szervek, a köznevelési intézmények, a helyi önkormányzatok és a központi szerv között, valamint fő feladata a megyében jelentkező lakosságfelkészítési tevékenység összehangolása. Részükre évente két alkalommal szakmai továbbképzéseket tartanak, amelyek során folyamatosan nyomon követik a jogszabályi és módszertani változásokat és feldolgozzák a megszerzett tapasztalatokat. Az új típusú felkészítés középpontjába az ifjúság felkészítése került, tekintettel arra, hogy a lakosság biztonságkultúrájának kialakítását már fiatal korban célszerű elkezdeni. A célcsoport ezért a 3-18 éves korosztály, melynek biztonságos életmódra és veszélyhelyzeti ismeretekre történő oktatása nélkülözhetetlen.
A BM Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság Polgári Védelmi Főfelügyelőség feladatkörébe tartozó lakosságfelkészítéssel kapcsolatos tevékenységek fő irányvonalát elsősorban a Nemzeti Erőforrás Minisztérium oktatásért felelős államtitkárával folytatott egyeztetés határozta meg. A pedagógusok és tanulók katasztrófavédelmi felkészítésével kapcsolatban megfogalmazott feladatok alapján, az OKF már 2011 tavaszán megkezdte a lakosságfelkészítés jelenlegi helyzetének felülvizsgálatát.
Egyeztettek a Nemzeti Erőforrás Minisztérium illetékes főosztályaival, valamint az Országos Rendőr-főkapitányság Bűnmegelőzési és Áldozatvédelmi Osztály szakembereivel. A tapasztalatok megosztásán és a bevált gyakorlatok bemutatásán túl olyan ismeretterjesztésre alkalmas módszerek (kiadványok, célcsoportok megszólításának lehetőségei) megismerését tették lehetővé, melyeket a közép- és hosszú távú feladatok célok megvalósítása érdekében eredményesen alkalmazunk saját szakterületünkre vonatkozóan. A hazai együttműködési lehetőségeken túlmenően a katasztrófavédelem szakemberei folyamatosan tanulmányozzák azokat a nemzetközi tapasztalatokat (legutóbb: Japán – földrengés, USA – Irene hurrikán, Olaszország (Messina) – földcsuszamlások), amelyek a Magyarországon jellemző veszélyhelyzetekre alkalmazhatóak. 
A tudatos biztonságra és megelőzésre való neveléshez, a lakosság veszélyhelyzeti magatartási formákra történő felkészítéshez olyan felmenő rendszerű módszertan kialakítására és alkalmazására van szükség, amely a kisgyermekkortól egészen a felnőtt létig elkíséri az egyéneket, és folyamatosan – az életkori sajátosságoknak megfelelően – bővíthető ismereteket, alkalmazható – a „baj órájában” is hasznos – tudást biztosít a lakosság lehető legszélesebb körében. A lakosságfelkészítés különböző területeinek összefogása, a feladatok intézményesítése, a tudatos és egymásra épülő ismeretek rendszerbe foglalása érdekében került kidolgozásra a Gyermek- és ifjúságfelkészítés 3x3-as Akcióterve, amelynek fő célkitűzése, hogy a kisgyermekek és fiatalkorúak közvetlen megszólításán keresztül a katasztrófavédelmi ismereteket eljuttassuk a családokhoz. Az Akcióterv 9 pillére egyedi feladatokat és kötelezettségeket határoz meg. A pillérek teljesítésével biztosítható a lehető legszélesebb körű ifjúsági felkészítés, a veszélyhelyzeti ismeretek kialakítása és felmenő rendszerű bővítése.
Az Akcióterv a lakosságvédelmi feladatrendszeren belül a szűk értelemben vett lakosságfelkészítést célozza meg, tekintettel arra, hogy célcsoportok szerinti felkészítéseken alapul. A pillérek mentén, a kidolgozott tanterv minta alkalmazásával megkezdődött a 2011/2012. tanévre való felkészülés, melynek keretében ún. tesztintézményekkel történő együttműködés alapján kerül kidolgozásra egy átfogó, a köznevelésbe beilleszthető és alkalmazható módszer, a gyermekek és fiatalok felkészítésére vonatkozóan.
A helyi sajátosságok és a Magyarországra jellemző általános veszélyhelyzeti ismeretek széles körű megismertetése, a katasztrófavédelmi szervezete, annak tevékenységének bemutatása e szakmai program alapján valósulhat meg, amely révén az elérni kívánt legfőbb cél, a védelmi szint emelése teljesíthető.
Az OKF a 2011/2012. teszttanév tapasztalatainak feldolgozásával olyan központi oktatócsomag és felkészítő kiadványok összeállítását és terjesztését tervezi, amelyek oktatási segédanyagokkal és szemléltető eszközökkel lehetővé teszik a helyi sajátosságoknak megfelelő felkészítések megvalósítását, valamint a felkészítések felmenő rendszerű kialakítását (a családok gyermekeken keresztül történő elérése). Az OKF 2012. I. félévben célul tűzte ki egy központi oktatócsomag összeállítását, a sajátos nevelési igényű (értelmi fogyatékos, mozgáskorlátozott, vakok és siketek) embertársaink megszólításának lehetőségeit, valamint a pedagógus felsőoktatásba történő integráció kidolgozását annak érdekében, hogy a pedagógus végzettséggel rendelkezők már a diploma megszerzésével rendelkezzenek a megfelelő katasztrófavédelmi ismeretekkel, így továbbképzésük kisebb ráfordítással valósítható meg. 
A köznevelési törvénnyel és a katasztrófák elleni védekezés egyes szabályairól szóló BM rendelettel összhangban, a Nemzeti Erőforrás Minisztérium és az Oktatáskutató és Fejlesztő Intézet szakértőivel együttműködve az OKF megkezdte a katasztrófavédelmi ismeretek Nemzeti Alaptantervbe történő integrálását, amely révén a köznevelési intézményekben jelentősebb óraszámot, felkészítési lehetőséget biztosíthatnak a helyi és területi katasztrófavédelmi szervek részére, a szükséges és elégséges ismeretek átadására (BM rend. VIII fejezet).
Az OKF saját katasztrófavédelmi képzési rendszerén kívüli, a felsőoktatási intézmények részére készülő módszer kidolgozás alatt áll, jelenleg eseti jellegű és személyes kapcsolatoktól függ az oktatás lehetősége, de már van olyan intézmény, amely foglalkozik a hallgatók katasztrófavédelmi célú felkészítésével. A katasztrófavédelmi szervezet hosszú távú célkitűzése, hogy minden intézményben felvehető tárgy legyen a katasztrófavédelmi ismeretek tárgykör, ezek közül az első lépés az együttműködés kialakítása a pedagógusképzéssel foglalkozó felsőoktatási intézményekkel.
A középiskolai és a felsőoktatási nevelési folyamatokban cél, hogy felerősödjön az önkéntességre nevelés, amely révén a polgári védelmi kötelezettség korhatárának elérését követően a fiatalok nagyobb arányban vállalnak részt önként a katasztrófák elleni védekezésben.
A lakosságfelkészítés eszköztárában jelenleg kiemelt szerepet kap a bemutatottak alapján a személyes, elsősorban a köznevelési folyamat részeként megvalósuló oktatás, de hosszú távon az OKF kiemelt célja, hogy a lakosság teljes körét lefedő, a helyi sajátosságokat előtérbe helyező, kampányszerű, az idősebb korosztályokat megszólító felkészítések is kivitelezhetőek legyenek. Ehhez megfelelő lehetőséget nyújthatnak a „social media” eszközei, de jelenleg – főként a megfelelő háttérbázis hiányában – ezeket nem áll módunkban kihasználni. A hivatásos katasztrófavédelmi szerv, szervezete valamennyi szintjén azonos megjelenésű weboldalakat működtet, ahol az aktuális információkon kívül az adott évszakra jellemző veszélyeztetető tényezőkre is felhívják az olvasó figyelmét.
A felkészítés során fontos szerepe van azoknak a civil szervezeteknek, amelyek mérvadó szakmai tudásbázist képviselnek, önkéntes alapon, az állami rendszertől eltérő forrásokból, más csatornákon keresztül kerülnek kapcsolatba a lakossággal. A Magyar Polgári Védelmi Szövetség és a Magyar Tűzoltó Szövetség a katasztrófavédelmi ifjúsági versenyek szervezésében, ezáltal a fiatalok felkészítésében hagyományosan részt vesz. A Magyar Vöröskereszt, a TIT Hadtudományi és Biztonságpolitikai Közhasznú Egyesület, valamint a további helyi szerveződésű szervezetek (pl. polgárőrség) mind hozzájárulnak a lakosság önvédelmi képességének növeléséhez.
Az Alaptörvényben és az új katasztrófavédelmi törvényben meghatározott polgári védelmi kötelezettség alapján a polgári védelmi szervezetrendszer megújítására került sor, amelyek létrehozásának legfőbb szempontjait az ország településein megállapított veszélyeztető hatások, a települések katasztrófavédelmi osztályba sorolása, valamint a veszélyelhárítási tervekben szereplő feladatok adják. Ennek alapján a települési polgári védelmi szervezetek működtetésének célja a helyi veszélyeztető tényezők hatásainak csökkentése és az elsődleges mentési tevékenységgel összefüggő védelmi feladatok elvégzése.
A megfelelő szintű tevékenység elvégzése és a hatékony beavatkozás érdekében a polgári védelmi szervezet tagjainak kiképzése elméleti és gyakorlati formában történik (BM rendelet VI. fejezet). A képzések célja, hogy a polgári védelmi kötelezett megismerje a katasztrófavédelmi rendszer alapelemeit, a polgári védelmi szervezetek működését (az ezzel kapcsolatos jogait és kötelezettségeit), a veszélyeztető hatásokat, az alkalmazható lakosságvédelmi módszereket és feladatokat, a védekezésben együttműködő szervezeteket, a riasztási és értesítési, valamint az irányítási rendszer működését, illetve az egyéni védőeszközöket, azok balesetmentes használatát. Az elméleti képzés tartalma a veszélyelhárítási tervekben meghatározott feladatok alapján kerül meghatározásra. Mindehhez szorosan kapcsolódnak a gyakorlati felkészítések, amelyek legfőbb célja az elméletben elsajátított ismeretek mélyítése és a gyakorlatban történő alkalmazás begyakorlása. 
A polgári védelmi szervezetek szempontjából meghatározó az önként jelentkezők bázisa, ők alkotják a katasztrófavédelem önkéntes polgári védelmi szervezeteinek első pillérét. Jelentkezésüket követően az illetékes polgármesteri hivatalban nyilatkozatot tesznek, majd a polgármester által meghatározott polgári védelmi szervezetben, függelmi rendben teljesítik felajánlott szolgálatukat. Ezeket a tagokat ugyanolyan jogok és kötelezettségek illetik meg, mint a pv. kötelezettség alatt álló személyeket.
A katasztrófavédelem önkéntes polgári védelmi szervezeteinek harmadik pillérét – az önkéntes állampolgárokon és a karitatív szervezeteken túl – az önkéntes mentőszervezetek biztosítják, akik kifejezetten katasztrófavédelmi feladatok ellátása céljából jönnek létre (Kat. tv. 3.§ 19. pont). E szervezetek különleges kiképzésű személyi állománnyal rendelkező, speciális technikai eszközökkel felszerelt, önkéntesen létrehozott civil szerveződések (például: Tisza Mentőcsoport, Körös Mentőcsoport, Mecsek Mentőcsoport, Pannon Kutyás Kutató-Mentő Csapat, Pest Megyei Kutató Mentő Szolgálat, Magyar Barlangi Mentőszolgálat, Vízimentők Magyarországi Szakszolgálata Egyesület). Az országban működő és nyilvántartásba vett mentőszervezetek a hazai katasztrófák és veszélyhelyzetek elleni védekezésben akkor vehetnek részt, ha a Nemzeti Minősítési Rendszerben meghatározott képzettségi, felkészültségi alapkövetelményeknek eleget téve a minősítést megszerezték. A minősítésnek megfelelt és a hivatásos katasztrófavédelmi szerv területi szerve által nyilvántartásba vett mentőszervezet értesítés alapján vesz részt a hazai védekezésben, valamint – szükség esetén – a nemzetközi segítségnyújtásban. E szervezetek a képességek folyamatos szinten tartása érdekében pályázati támogatásban részesülhetnek.
2011. október 15-én, Szolnokon szervezték meg az Önkéntes Katasztrófavédelmi Mentőszervezetek I. Országos Seregszemléjét, amelynek célja a lakosság és a tanulóifjúság megszólítása, a speciális mentési tevékenységet végző önkéntesek munkájának bemutatása, valamint a hivatásos és önkéntes szervek közötti kapcsolatok fejlesztése volt. Az önkéntes mentőszervezetek hagyományosan részt vesznek a különböző típusú lakossági rendezvényeken, lakosságfelkészítési és tájékoztatási programokon, ahol eszközeik és tevékenységük bemutatásával népszerűsítik tevékenységüket (pl.: 2011. december 17. Katasztrófavédelmi nap a Mikulás Gyárban).
2012. január 1-én hatályba lépett törvényi rendelkezés alapján a tűzoltás és műszaki mentés állami feladat lett, így a mentő-, megelőző tűzvédelem biztosítását – hazánk teljes területén – a hivatásos tűzoltóságok látják el. Ezen állami feladat kiegészítése céljából fognak működni a mai önkéntes tűzoltóságokból alakuló önkormányzati tűzoltóságok.
A tűzoltói feladatok közreműködésében fontos szerepet töltenek be az önkéntes tűzoltó egyesületek, amelyek az adott településen a tűzmegelőzési, valamint a tűzoltási és műszaki mentési feladatok ellátásában közreműködő társadalmi szervezetek, és alapszabályukban ezt a tevékenységet célként rögzítették.
Az önként vállalt tűzoltói feladatellátás társadalmi bázisa jelenleg is széleskörű, hiszen a megalakuló önkormányzati tűzoltóságokon a főállású önkormányzati tűzoltókon kívül önkéntes jogviszonyban álló önkormányzati tűzoltók is ellátnak tűzoltási, műszaki mentési feladatokat. Jelenleg csaknem 900 fő dolgozik önkéntesként ezeken a tűzoltóságokon, a cél , hogy az önkéntesek száma növekedjen.
Az önkéntes tűzoltók kiemelt bázisát jelenti a Magyarországon jelenleg működő mintegy 670 önkéntes tűzoltó egyesület. Az egyesületekben közel 8.700 fő rendelkezik olyan szakmai képesítéssel (minimum tűzoltó alaptanfolyam) és egészségügyi alkalmassággal, amely lehetővé teszi a tűzoltási, műszaki mentési szaktevékenység ellátását. A tűzoltó egyesületeknél országos szinten pedig több mint 200, műszaki vizsgával rendelkező gépjárműfecskendő áll készenlétben.
A tűzoltó egyesületek eddig is közreműködtek, és fontos szerepet töltöttek be a tűzoltási és műszaki mentési feladatok végrehajtásában, sőt a napjainkban jelentkező egyre gyakoribb katasztrófa-helyzetek kialakulásánál is bevonják őket a védekezési, kárelhárítási feladatokba. Annak érdekében, hogy a jövőben a tűzoltó egyesületek működéséhez szükséges finanszírozás állandóan biztosított legyen, a katasztrófavédelemről és a hozzá kapcsolódó egyes törvények módosításáról szóló 2011. évi CXXVIII. törvény rendelkezése alapján a települési önkormányzat képviselő-testülete hozzájárul – amennyiben területén működik – az önkéntes tűzoltó egyesület fenntartásához. Az önkormányzatok által biztosított finanszírozás mellett az önkéntes tűzoltó egyesület a működés, a fenntartás, valamint a létesítés, a fejlesztés és felújítás költségeihez pályázatot nyújthat be a katasztrófák elleni védekezésért felelős miniszter által vezetett minisztériumhoz.

Érintett alapvető jogok
–	a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alaptörvény B) cikk (1) bekezdés „Magyarország független, demokratikus jogállam.”)
–	az állam objektív alapjogvédelmi kötelezettsége (Alaptörvény I. cikk (1) bekezdése „AZ EMBER sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait tiszteletben kell tartani. Védelmük az állam elsőrendű kötelezettsége.”.)
–	az élethez való jog (Alaptörvény II. cikk: „Az emberi méltóság sérthetetlen. Minden embernek joga van az élethez és az emberi méltósághoz, a magzat életét a fogantatástól kezdve védelem illeti meg.”)
–	a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog (Alaptörvény XX. cikk (1) bekezdés: „Mindenkinek joga van a testi és lelki egészséghez.”)

A vizsgálat megállapításai
I. Az alapvető jogok országgyűlési biztosának feladat- és hatáskörét, valamint ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (Ajbt.) határozza meg. Az Ajbt. 18. § (1) bekezdésének f) pontja szerint az alapvető jogok biztosához bárki fordulhat, ha megítélése szerint rendvédelmi szerv tevékenysége vagy mulasztása a beadványt tevő személy alapvető jogát sérti vagy annak közvetlen veszélyével jár (a továbbiakban együtt: visszásság), feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Az Ajbt. 18. § (4) bekezdése szerint az alapvető jogok biztosa a hatóságok tevékenysége során felmerült, az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében hivatalból eljárást folytathat. A hivatalból indított eljárás természetes személyek pontosan meg nem határozható, nagyobb csoportját érintő visszásság kivizsgálására vagy egy alapvető jog érvényesülésének átfogó vizsgálatára irányulhat. 
A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 1. § (5) bekezdése értelmében a vizsgálattal érintett a hivatásos katasztrófavédelmi szerv rendvédelmi szerv, így tevékenységének vizsgálata az Ajbt. 18. §-a alapján ombudsmani hatáskörbe tartozik.

II. Vizsgálatom során megállapítottam, hogy a lakosságfelkészítés során – különösen a 2006. augusztus 20-i vihar idején tapasztalthoz képest – jelentős előrelépés történt. Az elmúlt években a katasztrófavédelmi szervezet jelentős erőfeszítéseket tett. A felkészítés javításához szükséges jogszabályokat 2011 végéig megalkották, azok alkalmazásával kapcsolatban azonban – figyelemmel arra, hogy csak a közelmúltban léptek hatályba – közvetlen vizsgálati tapasztalatokat nem szerezhettem.
Tisztában vagyok azzal, hogy a lakosságfelkészítés-, és a lakosság tudatossági szintjének érdemi növelése csak hosszabb, több éves, esetleg évtizedes alapos, és folyamatos tevékenységgel érhető el. Fel kell hívnom azonban a figyelmet arra, hogy – a korábbi tapasztalatok szerint – a szükséges ismeretek és képességek jelenleg csaknem teljesen hiányoznak a lakosság jelentős részénél. E tudatosság és felkészültségi szint növelése azonban már rövid távon is elengedhetetlen a katasztrófák elleni sikeres felkészülés, valamint azok következményeinek elhárításában való hatékony lakossági (önkéntes és köteles) közreműködés érdekében.
Előremutatónak tartom, hogy a katasztrófavédelmi szervezet a speciális nevelési igényű gyermekek felkészítését – a szükséges sajátos módszerekkel – tervezi.
Mindezek alapján a lakosság felkészítésével, tudatossága növelésével összefüggő állami feladatok ellátásával kapcsolatban alapvető joggal összefüggő visszásságot nem tártam fel.
Ugyancsak előremutatónak tartom az önkéntes elem súlyának hangsúlyozását a polgári–, és katasztrófavédelmi feladatok ellátásában. Az AJB 2041/2011. ügyben készült jelentésemben már rögzítettem az önként vállalt tűzoltói feladatellátásra vonatkozó új törvényi szabályozás tervezetére adott álláspontomat: „(…) Ugyancsak ismert volt előttem, hogy egyes köztestületi tűzoltóságok csak nevükben önkéntesek. Ezen – nem vitatottan súlyos és megoldást sürgető – probléma megoldásának egyik módja lehet az, ami az előterjesztésben szerepel, a dokumentum azonban nem tér ki arra, hogy a ténylegesen jól működő köztestületi tűzoltóságok (az azóta elfogadott törvényben: önkéntes tűzoltóságok) esetében lehet-e bármilyen hatása a működési terület „elvételének”. Nem tért ki az előterjesztés arra sem, hogy ezen mélyreható változások milyen hatással lehetnek a köztestületi tűzoltóságok jelenlegi működési területén élők műszaki mentési és mentő tűzvédelmi ellátottságára (csökken, vagy nő a beavatkozás megkezdéséig tartó idő), vagy éppen az önkéntes tűzoltóságok és tagjaik mindennapi feladatellátására. Véleményemben arra is utaltam, hogy a magyar történelmi hagyományok és az európai tapasztalatok egyaránt arra hívják fel a figyelmet, hogy a jól működő önkéntes tűzoltóságok a tűzoltósági feladatokat igen magas színvonalon képesek ellátni. Észrevételeimre nem kaptam választ.”
Elfogadva az országos katasztrófavédelmi főigazgató önként vállalt tűzoltói feladatellátás változásával kapcsolatos tájékoztatását, a jelen helyzetben, alapvető joggal összefüggő visszásságot nem állapítottam meg, azonban a jövőben is figyelemmel fogom kísérni a természetes személyek nagyobb csoportjának alapvető jogaira is kihatással lévő változásokat.

Intézkedésem
Figyelemmel arra, hogy vizsgálatom során alapvető joggal összefüggő visszásságot nem tártam fel, azt külön intézkedés kezdeményezése nélkül zártam le. 

Budapest, 2012. január 23.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.