Az alapvető jogok biztosának
Jelentése
az AJB-264/2012. számú ügyben
(Előzmény szám: AJB 3868/2011.)

Előadó: dr. Bene Beáta
Az eljárás megindítása
A panaszos Marcali város központi temetőjében az új parcella megnyitásával összefüggésben kérte a segítségemet. Beadványában előadta, hogy a temető területén belül, a korábban temetési célra nem használt területeket, az azok szomszédságában élők méltányolható érdekeinek figyelmen kívül hagyásával, a tulajdonos temetkezési célra kívánja megnyitni. Egyben sérelmezte azt is, hogy az új parcellák tervezett megnyitásáról a környező lakókat nem értesítették. Az érintett szomszédok a kimérési munkálatokat észlelték, ezért a temető üzemeltetőjéhez, a Somogy Megyei Temetkezési Zrt-hez, illetve a temető tulajdonosához Marcali Önkormányzatához fordultak, így jutott a tudomásukra az új parcellák megnyitásának terve. 
A panaszos hivatkozott a temetővel kapcsolatos korábbi ombudsmani jelentésre1 is. 
A beadvány alapján felmerült az Alaptörvényben nevesített jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményéhez fűződő, a kegyeleti jogok, valamint a tulajdonhoz való jog sérelmének, illetve közvetlen veszélyének a gyanúja. Erre tekintettel az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (továbbiakban: Ajbt.) 20. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam. 
Az Ajbt. 28. § (1) bekezdése szerint az alapvető jogok biztosa az általa lefolytatott vizsgálatról jelentést készít, amely tartalmazza a feltárt tényeket és az ezeken alapuló megállapításokat és következtetéseket.
A vizsgálat eredményessége érdekében az Ajbt. 21. § (1) bekezdés a/ pontja alapján Marcali Város Önkormányzatának polgármesterétől tájékoztatást kértem az önkormányzat tevékenységéről a panaszban foglalt körülményekkel kapcsolatosan, valamint kértem a helyi építési szabályzat, illetve szabályozási terv temetőre vonatkozó részeit. Kértem továbbá annak részletezését, miként biztosítja a temetővel, illetve a temetési hellyel szomszédos beépített terület használóinak méltányolható érdekeit, illetve a temető e parcellájával összefüggésben milyen hatósági eljárások voltak, illetve vannak folyamatban.
A polgármester válaszának ismeretében a Somogy Megyei Főügyészség vezetőjéhez fordultam és szakmai álláspontjának ismertetését kértem.
Mindezeket követően, a belügyminisztert kerestem meg és arra kértem, értelmezze az esettel összefüggésben, a temetőkről és a temetkezésről szóló 1999. évi XLIII. törvény végrehajtásáról szóló 145/1999. (X. 1.) Korm. rendelet (továbbiakban Vhr.) 1. § (2) és (3) bekezdésében foglaltakat. Továbbá kértem a Vhr. szerinti védőtávolság, illetve az országos településrendezési és építési követelményekről szóló 253/1997. (XII. 20.) kormányrendelet (továbbiakban OTÉK) szerinti védőterület tartalmának kifejtését, valamint azt, hogy a hatályos építésügyi szabályok alapján működő temető esetén a temető, illetve a temetési hely bővítése tekintetében miként és milyen időkorlátok között értelmezendő a temető területén belül a temetkezési célra még meg nem nyitott parcella kialakítása.

Az érintett alapvető jogok
A jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye: „Magyarország független demokratikus jogállam.” [Alaptörvény B) cikk (1) bekezdés] és „Mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és ésszerű határidőn belül intézzék.” [Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdés]
Emberi méltósághoz való jog: „AZ EMBER sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait tiszteletben kell tartani. Védelmük az állam elsőrendű kötelezettsége.” [Alaptörvény I. cikk (1) bekezdés]
Tulajdonhoz való jog: „Mindenkinek joga van a tulajdonhoz és az örökléshez. A tulajdon társadalmi felelősséggel jár.” [Alaptörvény XIII. cikk (1) bekezdés]

Az alkalmazott jogszabályok
A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.) 
Magyarország helyi önkormányzatairól szóló 2011. évi CLXXXIX. törvény (továbbiakban: új Ötv.)
A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény (Ötv.)
A temetőkről és a temetkezésről szóló 1999. évi XLIII. törvény (Ttv.)
A temetőkről és a temetkezésről szóló 1999. évi XLIII. törvény végrehajtásáról szóló 145/1999. (X. 1.) kormányrendelet (Vhr.)
Az országos településrendezési és építési követelményekről szóló 253/1997. (XII. 20.) kormányrendelet (OTÉK)
Az építésügyi hatósági eljárásokról, valamint a telekalakítási és az építészeti-műszaki dokumentációk tartalmáról szóló 37/2007. (XII. 13.) ÖTM rendelet (ÖTM rendelet)
Marcali Város Önkormányzata Képviselőtestületének Marcali város Helyi Építési Szabályzatáról szóló 16/2003. (X. 16.) számú rendelete (HÉSZ)

Az előzmények és a megállapított tényállás
a/ Fontosnak tartom rögzíteni, hogy a jelentésben vizsgált alapvető jogokat érintő visszásságok nem előzmény nélküliek. A panaszos 2000-ben már kérte az ombudsman segítségét, mivel az önkormányzat akkor a temető területén belül új parcellák megnyitását tervezte. A korábbi vizsgálat feltárta, hogy a temetőt érintő részletes rendezési terv a lakótelkektől 50 méteres védőtávolságot jelölt és az önkormányzatnál folyamatban volt a szabályozási terv felülvizsgálata, mivel az Országos Építésügyi Szabályzat közzétételéről szóló 2/1986. (II. 27.) ÉVM rendeletet (továbbiakban: OSZ), – amely temetők esetén a védőtávolságot 50 méterben határozta meg – hatályon kívül helyezte a jogalkotó. Az ennek helyébe, 1998-ban hatályba lépő új jogszabály, az OTÉK kimondta, hogy a temetők ún. különleges területek övezetébe tartoznak, amelyek építési feltételeit helyi építési szabályzatban, településrendezési tervben kell meghatározni. A temető védőterületére korábbi vizsgálatom indításakor előírás nem volt, azt a szakhatóságok eseti előírásainak figyelembevételével kellett kialakítani. A kötelező védőtávolság magasabb szintű jogszabályban való rögzítése érdekében a biztos kezdeményezte az OTÉK kiegészítését, a jogszabály módosítás előkészítője pedig a kezdeményezés elfogadásáról adott tájékoztatást és az OTÉK 38. § (8) bekezdését kiegészítette az országos településrendezési és építési követelményekről szóló 253/1997. (XII. 20.) Korm. rendelet módosításáról szóló 36/2002. (III. 7.) Korm. rendelet 11. §-ával, amely rögzítette, hogy „Új vagy újra megnyitott temető, temetkezési emlékhely telkén belül legalább 30 m széles, fásított védőterületet kell kialakítani. E követelményt működő temető, temetkezési emlékhely bővítési területére is alkalmazni kell.” A módosító rendelkezés 2002. március 15-én lépett hatályba, amelyet ezt követően indított ügyekben kell alkalmazni.
E vizsgálat eredményeként az állampolgári jogok országgyűlési biztosa jelentésében2 felhívta Marcali Város polgármesterét, hogy a képviselő-testület legközelebbi ülésén a jelentést ismertesse a képviselő-testülettel, hívja fel a képviselő-testület figyelmét az OTÉK tervezett módosítására, amelyben meghatározásra kerül a védőtávolság mértéke és ez alapján tegyen javaslatot a temetőben megtartandó védőtávolság nagyságára és intézkedjen a lakossági fórum megtartásáról.
b/ A temető valószínűsíthetően 1850 óta3 működik Marcaliban, a 1530/l hrsz-ú ingatlanon, míg a jelenlegi vizsgálathoz rendelkezésre bocsátott iratok szerint 1946-tól funkcionál, amelyet annak korábbi tulajdonosa a katolikus egyház 1970-ben bővített további területekkel, a temető az önkormányzat tulajdonába 1993-ban került. 
A HÉSZ az ingatlant temetőként jelöli és a különleges területek közé sorolja, egyben rögzíti, hogy a központi temetőnél a közterület felé falazott, a tömbbelső felé és a többi temetőnél körben dróthálóval erősített sövénykerítés létesítendő, védőövezet (védőterület) létesítését nem követeli meg.
A HÉSZ alapján a temető jelölésű ingatlan nem osztható, az ingatlant szabadon álló módon lehet beépíteni, 5% beépíthetőséggel, és ott legfeljebb 5 m építménymagasságú építmény helyezhető el.
A képviselő-testület4 már korábban 1999. október 14-i ülésén tárgyalta a Széchenyi utcai temető új sírhelyparcella kijelöléséről szóló előterjesztést, ebből kitűnően a temető a jelenlegi HÉSZ elfogadása előtt 1999-ben rendelkezett parcellázási tervvel. A megnyitásra tervezett temetési helyek e térképen szerepelnek. 
Az önkormányzat 2011-ben ismét a Kazinczy utcával közvetlenül határos lakóházas telkek mellett fekvő a 17. és 18. szakasz sírhelytábláinak parcellatervét készítette elő. A panaszosok ingatlana mellett urnasírok létesülnek5. A tervezett távolság az urnasírhelyek és a lakóépületek között 30 m, ebből a temető területén belül 10 m-es zöld terület kialakítását tervezi a tulajdonos. A temető XIX. és XX. parcellái is a Kazinczy utcai telekvégekkel szomszédosak, a XIX. szakaszban 1956-ban gyermeksírokat helyeztek el, a XX. szakaszban 1954-ben „hontalanokat” temettek.  
A panaszos a korábbi vizsgálattal feltárt tények6 alapján 1970 körül vásárolta lakótelkét, amikor a HÉSZ tartalmazta az egyházi tulajdonban álló temető területén belül az 50 méteres védősávot.
c/ A polgármester kifejtette, hogy az önkormányzat anyagi helyzete nem teszi lehetővé, hogy a meglévő temetőkben rendelkezésre álló területet rendeltetésétől eltérően üresen hagyja, hiszen jelentős költségeket okoz így is a kegyeleti szinten elvárható és jogszabály által előírt feltételek biztosítása. Megállapítottam ugyanakkor azt is, hogy az önkormányzat a HÉSZ-ben új temető területet jelölt ki a 035/5 hrsz-ú ingatlanon7.
A polgármester álláspontja szerint a képviselő-testület a Széchenyi utcai temetőt nem bővíteni kívánja, hanem a temető területén belül a helyi építési szabályzatnak megfelelően a 17. és 18. sírhelytáblába (szakaszba) tervezi a temetési helyek kialakítását, amelyek mind későbbi temetési hely a temető térképen szerepelnek, és amely térkép a temető bejáratánál megtekinthető. 
Utalt továbbá az OTÉK 38. § (8) bekezdésére, de megítélése szerint e rendelkezés a vizsgált temetőre nem vonatkozhat, mivel a temető ennek hatályba lépésekor már működött.
Ettől függetlenül kifejtette, hogy az önkormányzat igyekszik a lakók érdekét is figyelembe venni, ezért a temető területén belül a Kazinczy utcai telkektől mintegy 9-10 m-es sávot zöldterületként továbbra is meg kívánnak tartani, így az urnasírok távolsága a lakóépületektől minimum 30 m lesz. 
A polgármester tájékoztatott arról is, hogy az ügyben eljárást folytatott a Somogy Megyei Kormányhivatal és a Somogy Megyei Ügyészség is.
Marcali Város önkormányzatának honlapján elhelyezett információk alapján a képviselő-testület 2011. november 24-én tárgyalta a temető rendeletének módosítását, illetve a testületi üléséről készült jegykönyv tartalma szerint az eredeti előterjesztés arról szólt volna, hogy a városi önkormányzat milyen módon kívánja megnyitni a központi temető parcelláit. Ezzel szemben a polgármester módosítást terjesztett elő, amely arra vonatkozott, hogy a jövőben átruházott hatáskörben a képviselő-testület helyett a polgármester hagyja jóvá a sírhelyparcella kialakítására vonatkozó terveket és dönt azok megnyitásáról. Az indokolás szerint mindezt annak érdekében teszi, hogy a tulajdonos önkormányzat jogai ne csorbuljanak, az ügyintézés pedig gyorsabban, a képviselő-testület tehermentesítésével valósulhasson meg. 
A testület egyik frakcióvezetője hozzászólásában kifejtette, hogy az eredeti előterjesztést tárgyalta a gazdasági bizottság. Több kérdés is felmerült, így azt információszegénynek érezték. Amikor a szükséges adatok birtokába jutottak, a frakció úgy döntött, hogy jelen ügyben nem kíván állást foglalni, mert véleménye szerint évtizedes ügyről van szó és azóta egy kényszerhelyzet is kialakult, mert urnás temetkezési lehetőség a régi temetőben már nincs. Tíz éve volt egy ombudsmani vizsgálat, amely különböző ajánlásokat tett, azonban nem látja ezeknek a megvalósulását és azóta egy újabb vizsgálat van folyamatban. Ezért úgy döntött a frakció, hogy testületi hatáskörből a polgármester hatáskörébe lenne célszerű átruházni a döntést. Ezt követően a polgármester leszögezte, hogy minden vizsgálat lezárult és mindegyik azt állapította meg, hogy jogszerű volt az eljárás és a tervezés is.
d/ A megyei főügyész tájékoztatásában a Vhr. 1. § (3) bekezdésére hivatkozott, amely értelmében a helykijelölés, illetőleg a védőtávolság meghatározása során figyelemmel kell lenni a temetővel, temetési hellyel szomszédos beépített vagy beépítésre szánt terület használóinak méltányolható érdekeire is. Álláspontja szerint a védőtávolság meghatározására nincsenek konkrét építésügyi előírások és a védőtávolság nem azonos az OTÉK 38. § (8) bekezdésében szabályozott védőterülettel, védőövezettel sem. 
A fenntartói döntés során figyelembe veendő, még elfogadható védőtávolságot az építésügyi hatóság egyedileg, mérlegeléssel határozza meg. A jegyző által közölt védőtávolság kötelező érvényű építésügyi előírást nem sért. A kijelölt temetési helyen végzett konkrét építési munkák során kell figyelemmel lenni a HÉSZ beépítésre vonatkozó szabályaira és arra, hogy ÖTM rendelet 1. számú melléklete alapján melyek az építési engedély, illetve bejelentés köteles tevékenységek. 
A megyei főügyész tájékoztatott arról is, hogy az egyedi ügy vizsgálatában hatáskörének hiányát állapította meg a Magyar Köztársaság ügyészségéről szóló 1972. évi V. törvény 13. (1) bekezdése alapján. 
Az ügyészség utalt egyben arra is, ha a panaszosok álláspontja szerint a temetkezési helyek tervezett módon történő kialakítása és használata csökkenti lakóingatlanaik értékét, illetve zavarja birtoklásukat, a bírósághoz kártérítés megállapítása, illetve a zavarás megszüntetése érdekében keresettel élhetnek.
e/ A Somogy Megyei Kormányhivatal álláspontját a városi önkormányzat jegyzőjével folytatott többszöri levélváltásból tártam fel.
A kormányhivatal építési osztályának vezetője 2011. május 13-án kelt a helyi jegyzőnek címzett levelében hivatkozott a Vhr. 1. § (2) – (3) bekezdéseire, vagyis új temetőt, temetési helyet létesíteni vagy meglévőt bővíteni a helyi építési szabályzatban, illetve a szabályozási tervben kijelölt helyen, illetőleg az építésügyi hatóság által meghatározott védőtávolságokra figyelemmel lehet. Ennek során figyelemmel kell lenni a temetővel, temetési hellyel szomszédos beépített vagy beépítésre szánt terület használóinak méltányolható érdekeire is. A Vhr. 8. § (1) bekezdése alapján a temető beépítési előírásait a helyi építési szabályzatban és a szabályozási tervben kell meghatározni. A helyi HÉSZ 14. § (7) bekezdése alapján a különleges területek szabad területeit fásítani kell. A zöldterület mértéke minimum a telekterület 40%-a.
A kormányhivatal osztályvezetője rögzítette, hogy a fentiek alapján a temetési hely (sírhely, sírbolt) kijelölése az építésügyi hatóság által meghatározott védőtávolságok megtartásával folytatódhat.
Az osztályvezető fenti levelét 2011. június 3-án keltezett újabb levelében kiegészítette. Ebben kifejtette, hogy az OTÉK 38. § (8) bekezdése alapján „a meglévő, működő temető területén új sírhelyek kijelölése nem azonos a temető területének bővítésével, illetve bővítési területével.” Továbbá ismételten rögzítette, hogy a Vhr. 1. § (3) bekezdése szerinti védőtávolságot kell alkalmazni, mértékének meghatározásánál a temetővel szomszédos ingatlan használóinak méltányolható érdekeire figyelemmel kell lenni. A temetési hely kijelölése az építésügyi hatóság által meghatározott védőtávolságok megtartásának figyelembevételével történhet, azonban ez a védőtávolság nem feltétlenül azonos az OTÉK-ban meghatározott 30 m széles védőterülettel.
f/ A belügyminiszter álláspontja szerint a Vhr. 1. § (3) bekezdésében foglaltak szerint új temető, temetési hely létesítésekor vagy meglévő bővítéskor a helykijelölés, illetve a védőtávolság meghatározása során figyelemmel kell lenni a temetővel, temetési hellyel szomszédos beépített vagy beépítésre szánt terület használóinak méltányolható érdekeire is. 
A temetőkben kialakítandó védőterületről az OTÉK, valamint a Vhr. is rendelkezik. A miniszter utalt arra, hogy a temető és főleg a temetési hely közelsége, illetve a kegyeletgyakorlás zavaró hatása sok panaszügyhöz vezetett az évek során, ugyanakkor a temetőhöz közeli telkeken folyó élet is zavarta a temetőn belüli kegyeleti tevékenységet, ezért az OTÉK 2002. március 15-től hatályba lépett módosítása előírta a temető telkén belül védőterület kialakítását, amelynek 38. § (8) bekezdése értelmében „Új vagy újra megnyitott temető, temetkezési emlékhely telkén belül legalább 30 m széles, fásított védőterületet kell kialakítani. E követelményt működő temető; temetkezési emlékhely bővítési területére is alkalmazni kell.”
A miniszter véleménye szerint Marcali Város jegyzője helyesen értelmezi az OTÉK fenti rendelkezését, abban a tekintetben, hogy temető esetén a helyi építési szabályzatban és a szabályozási tervben nem kötelező kijelölni a 30 m-es védőterületet, mert a meglévő temető területét nem kívánják bővíteni, csak a meglévő területen belül nyitnak új parcellát. Álláspontja szerint ugyanakkor hibás az a logika, hogy a fentiek miatt az előírás nem is alkalmazható. Továbbá a védőterület kialakításának jegyzői értelmezése helytelen, hiszen azt nem a szomszédos telkeken álló épületek bejáratától, hanem csakis a temető telekhatárától lehet számítani. 
A szaktárca vezetője emlékeztetett arra is, hogy az OTÉK 38. § (2) bekezdése szerint a védőterület felhasználását a vonatkozó jogszabályok, ennek hiányában az illetékes hatóságok előírásai alapján kell meghatározni. A temetői védőterület felhasználásáról külön jogszabály nem rendelkezik, így a szabályok meghatározása a helyi sajátosságok figyelembevételével, műszaki és kegyeleti szempontok alapján történhet.
A Vhr. a temetési hely létesítését, azaz meglévő temető telkén belül új parcella nyitását két feltételhez köti; egyrészt a helyi építési szabályzatban, illetve szabályozási tervben kijelölt helyen, illetőleg az építésügyi hatóság által meghatározott védőtávolságokra figyelemmel; másrészt figyelemmel kell lenni a temetővel, temetési hellyel szomszédos beépített vagy beépítésre szánt terület használóinak méltányolható érdekeire is. 
A miniszter szerint amennyiben Marcali Város Önkormányzata tekintettel lenne az utca telektulajdonosainak méltányolható érdekeire, valamint arra is, hogy a telkek rendeltetésszerű használata zavaró lehet a temetőben zajló kegyeleti tevékenységre, a telekhatár mentén megvalósítaná a fásított védőterületet. 
Az önkormányzat az új parcellában urnasírhelyeket kíván kialakítani, mivel az urnák elhelyezése egészségügyi kockázatot nem jelent, azok elhelyezése akár a temető kerítésében is lehetséges. A miniszter álláspontja szerint ez a megoldás a temető északi és nyugati kerítése mentén a lakótelkek közelsége miatt nem javasolható.
Összességében kifejtette, hogy a „HÉSZ a temető szabályozását tekintve megfelel az OTÉK előírásainak, pontosabban a jogszabály betűjének, ugyanakkor az önkormányzat az új parcella kialakítása során nincs tekintettel annak szellemére, sem pedig a Vhr 1. § (3) bekezdésében foglaltakra, holott a szomszédos telektulajdonosokkal történő egyeztetés révén meg lehetne találni a mindenki számára elfogadható megoldást.”

A vizsgálat megállapításai
I. A hatáskör tekintetében
A feladat- és hatáskörömet, valamint ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságaimat az Ajbt. határozza meg. A törvény 18. § (1) bekezdése szerint az alapvető jogok biztosához bárki fordulhat, ha megítélése szerint hatóság (ideértve a közszolgáltatást végző szervet is) tevékenysége vagy mulasztása a beadványt tevő személy alapvető jogát sérti vagy annak közvetlen veszélyével jár (a továbbiakban együtt: visszásság), feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. A 18. § (2) bekezdése a) pontja alapján a közszolgáltatást végző szerv – függetlenül attól, hogy milyen szervezeti formában működik – az állami vagy önkormányzati feladatot ellátó, illetve e feladat ellátásában közreműködő szerv.
Az ombudsmani gyakorlat a közszolgáltatást végző szervek fogalomkörébe tartozónak tekinti a temetőfenntartást és üzemeltetést, amelyekre az ombudsman vizsgálati jogosultsága – az Ajbt. hatásköri szabályai értelmében – egyértelműen kiterjed. 

II. Az érintett alapvető jogok tekintetében
Az alapvető jogok biztosa egy adott társadalmi probléma mögött álló összefüggés-rendszer feltárása során autonóm, objektív módon, kizárólag alapjogi érvek felsorakoztatásával és összevetésével tesz eleget az Alaptörvényben kapott mandátumának. Álláspontom szerint az ombudsman akkor jár el helyesen, ha következetesen, zsinórmértékként támaszkodik az Alkotmánybíróság alapvető jogállami garanciákkal és az alapjogok tartalmával kapcsolatos elvi megállapításaira, valamint az egyes alapjogi tesztekre.
Az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdése szerint Magyarország független, demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság több határozatában rámutatott, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. A jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is. Csakis formalizált eljárási szabályok megkövetelésével és betartásával működhetnek alkotmányosan a jogintézmények. Az alanyi jogok és kötelezettségek érvényesítésére szolgáló eljárási garanciák tehát a jogbiztonság alkotmányos elvéből következnek. Megfelelő eljárási garanciák nélkül működő eljárásban a jogbiztonság szenved sérelmet.8”
A jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményének mind szabályozási szinten, mind a jogalkalmazó szervek mindennapi gyakorlatában érvényesülnie kell.
Az Alkotmányban rögzített emberi méltósághoz való jogból levezethető kegyeleti jog érvényesülésének vizsgálatakor hangsúlyozni kell, hogy az Alkotmánybíróság ítélkezési gyakorlatában az élethez és az emberi méltósághoz való jogot az alkotmányos alapjogok hierarchiájának élére helyezte.9 A személyiség szabad kibontakozása, és az általános cselekvési szabadság is alapjai az egyén önrendelkezési jogának, a vallás szabad megválasztásának, és mindezeknek az ember életén túlmutató folyománya lehet az eltemettetés módjára vonatkozó rendelkezés, aminek a hozzátartozók, vagy azok hiányában az eltemettető kötelesek eleget tenni. „Mindazonáltal a hozzátartozók a temetés külsőségeivel, a sírhely megválasztásával is kifejezésre juttatják a meghalt iránti megbecsülésüket, gyászuk nagyságát.10” A Polgári törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 85. §-ában megfogalmazottaknak a bíróságok ítélkezési gyakorlatuk során egyrészt az elhunyt hozzátartozóinak, tágabb értelemben pedig mindenkinek, akinek az emlékezetében az elhunyt emléke tovább él biztosítanak személyiségi jogi jellegű védelmet, másrészt pedig a meghalt személy emlékét őrzik jó hírnevének, becsületének, emberi méltóságának, magántitkainak és személyes adatainak, továbbá valós gondolatainak a védelme által.11 A bírósági gyakorlat által védelmezett érdekkör másik nagy csoportja azonban szorosan a halálhoz kapcsolódik és a végtisztesség megadását, a halott földi maradványainak tiszteletben tartását követeli meg. Így e sajátos személyhez fűződő jog megsértését jelenti a közfelfogás szerint méltatlan körülmények között lebonyolított temetés.12
A Ttv. általános indokolása szerint a temetkezési tevékenység ellátása és a temetők fenntartása, üzemeltetése olyan – részben anyagi-műszaki, részben humán jellegű – egyéni és közösségi célú szolgáltatás, amelynek megszervezése, zavartalan lebonyolítása alapvetően kegyeleti célokat szolgál.
A tulajdon társadalmi felelősséggel jár.” Az Alaptörvény XIII. cikk (1) bekezdése szerint mindenkinek joga van a tulajdonhoz és az örökléshez. Az Alkotmány szempontjából a tulajdont a vonatkozó jogszabályok együttese definiálja: az alapjogként védett tulajdon tartalmát a mindenkori (alkotmányos) közjogi és magánjogi korlátokkal együtt kell érteni13”. A törvényalkotó továbbá a tulajdonhoz való jog alapján mindig köteles tiszteletben tartani azokat a jogosítványokat, amelyeket korábban ő maga alakított ki alkotmányos értelemben vett tulajdonként.14 Az Alkotmánybíróság kinyilatkoztatta, hogy a magánjogi tulajdonjogi tárgyakon túl azon egyéb vagyoni értékű jogok is tulajdonvédelemben részesülnek, amelyek esetében, a tulajdon „önálló részjogosítványáról” van szó. „Az Alkotmánybíróság […] az alkotmány tulajdonvédelemmel kapcsolatos rendelkezéseit olyan alapjognak tekinti, amelyet mind az Alkotmánybíróság, mind a bíróságok az egyéb dologi jellegű vagyoni jogok védelmére is alkalmaznak.”15
Az Alkotmánybíróság szerint az alkotmányos tulajdonvédelem köre és módja nem szükségképpen követi a polgári jogi fogalmakat, és nem azonosítható az absztrakt polgári jogi tulajdon védelmével. Az alkotmányos tulajdonvédelem terjedelme mindig konkrét; függ a tulajdon alanyától, tárgyától és funkciójától, illetve a korlátozás módjától is.16
Az Alkotmánybíróság példaként idézi a Bíróságnak egy lengyel ügyben 2004-ben hozott elvi határozatát, amely a konkrét jogsérelem megállapításán túl a jogrendszer alapvető hiányosságát is kiemelte: a Bíróság szerint Lengyelország nem rendelkezett a jogvédelmet szolgáló megfelelő eljárásról a tulajdonjog sérelme esetére, ezért felhívta a tagállamot a megfelelő jogi és közigazgatási lépések megtételére. Ugyanezt a megoldást alkalmazta a Bíróság 2006-ben egy másik lengyel ügyben, amelyben a jogrendszer hiányosságát abban jelölte meg, hogy nem állnak rendelkezésre olyan eljárási és egyéb jogintézmények, amelyek megakadályoznák a tulajdonjog önkényes és kiszámíthatatlan megsértését ezért ismételten felhívta a lengyel államot az arányosságot biztosító jogi megoldás kidolgozására.
Végezetül lényeges rámutatni továbbá az Európai Alkotmány létrehozásáról szóló szerződés II-77. cikkének (1) bekezdésében foglaltakra, amely a tulajdonhoz való joggal összefüggésben az alábbiakat rögzíti: „Mindenkinek joga van ahhoz, hogy jogszerűen szerzett tulajdonát birtokolja, használja, azzal rendelkezzen, és azt örökül hagyja. Tulajdonától senkit sem lehet megfosztani, kivéve, ha ez közérdekből, a törvényben meghatározott esetekben és feltételekkel, valamint az ezáltal elszenvedett veszteségekért kellő időben fizetett méltányos összegű kártalanítás mellett történik. A tulajdon használatát, az általános érdek által szükségessé tett mértékben, törvénnyel lehet szabályozni.”

III. Az egyedi ügy tekintetében
III.1. Köztemető fenntartójának feladatai
A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény (továbbiakban: Ötv.) obligatórius feladatként meghatározza azon önkormányzati feladatokat és közszolgáltatásokat, amelyek ellátására valamennyi önkormányzat teherbíró képességétől függetlenül köteles. 
Az Ötv. 8. §-ának (4) bekezdése értelmében „a települési önkormányzat köteles gondoskodni az egészséges ivóvíz ellátásáról, az óvodai nevelésről, az általános iskolai oktatásról és nevelésről, az egészségügyi és a szociális alapellátásról, a közvilágításról, a helyi közutak és a köztemető fenntartásáról, a helyi közutakon, a helyi önkormányzat tulajdonában álló közforgalom elöl el nem zárt magánutakon, valamint tereken, parkokban és egyéb közterületeken közúti járművel történő várakozás (parkolás) biztosításáról; köteles biztosítani a nemzeti és az etnikai kisebbségek jogainak érvényesülését.”17
A hatályos Ötv. alapján tehát mindegyik települési önkormányzat kötelező feladata a köztemető fenntartása. Ezzel összhangban a Ttv. 8. § (3) bekezdése is kimondja, hogy a köztemető létesítéséről, bővítéséről, lezárásáról és megszüntetéséről a települési önkormányzat gondoskodik.
A temető beépítési előírásait a helyi építési szabályzatban és szabályozási tervben kell meghatározni18. Marcali Város Önkormányzata, mint tulajdonos és egyben fenntartó ennek a 20/2000. (IX. 15.) számú rendeletével a temetőkre és a temetkezésre vonatkozó szabályok, valamint a 16/2003. (X. 16.) számú önkormányzati rendeletében (továbbiakban: HÉSZ) a temetők kialakításának és beépítésének helyi előírásainak megalkotásával tett eleget.
A temetőfenntartó további feladata19 a temető rendeltetésszerű használatához szükséges építmények, közművek, egyéb tárgyi és infrastrukturális létesítmények, valamint a közcélú zöldfelületek létesítése, karbantartása, szükség szerinti felújítása és gondozása, valamint a fenntartó határozza meg20 a temető – sírhelytáblákat (parcellákat), a sírhelytáblák sorokra osztását. A temető fenntartójának (kezelőjének) a temetőről térképet21˙(vázrajzot) kell készíteni, amelyen fel kell tüntetni, hogy mely sírhelytáblák, sorok milyen temetési helyek céljára vannak fenntartva. Míg a temető üzemeltetője22 jelöli ki a sorokban a temetési helyeket.
Hangsúlyozandó, hogy a sírhelytáblát23 a folyamatos temetésre elő kell készíteni. A sírhelytáblát a tereprendezés, ültetvényezés, fásítás, valamint a sírhelytáblát határoló út megépítése előtt nem lehet használatba venni. 

III.2. Új parcella nyitása működő temetőben
Kiindulópontot a Vhr. 1. § (2) jelentette, amely kimondja, hogy „új temetőt, temetési helyet létesíteni vagy meglévőt bővíteni a helyi építési szabályzatban, illetve szabályozási tervben - a (3) bekezdésben meghatározott szempontok figyelembevételével - kijelölt helyen, illetőleg az építésügyi hatóság által meghatározott védőtávolságokra figyelemmel lehet.” Ugyanakkor e szakasz (3) bekezdése ennek korlátját is meghatározza, mivel rendelkezik arról, hogy „a helykijelölés, illetőleg a védőtávolság meghatározása során figyelemmel kell lenni a temetővel, temetési hellyel szomszédos beépített vagy beépítésre szánt terület használóinak méltányolható érdekeire is.
E szakaszokat összevetettem az OTÉK 38. § (8) bekezdésében foglaltakkal, amelynek értelmében „új vagy újra megnyitott temető, temetkezési emlékhely telkén belül legalább 30 m széles, fásított védőterületet kell kialakítani. E követelményt működő temető, temetkezési emlékhely bővítési területére is alkalmazni kell.”
A fenti rendelkezések, illetve a megkeresett szervek válaszai ismeretében vizsgálatommal két kérdésre kerestem magyarázatot, egyrészt mit értünk működő temető esetén területének a bővítése, valamint meglévő temető bővítése alatt, másrészt mi az azonosság vagy eltérés a két jogszabály eltérő fogalom használatában a védőtávolság, illetve a védőterület tartalma között.
Építésügyi fogalomként az OTÉK szolgált kiindulási alapként, amely értelmében bővítés24 a meglévő építmény építményszintjének, vagy beépített térfogatának vízszintes, illetve függőleges irányú növelése érdekében végzett építési tevékenység. Ez alapján tehát bővítésen nem a már meglévő ingatlan területének további újabb területekkel való növelése, hanem a már meglévő ingatlannak a területén belüli építményre vonatkozó térfogat növekedése érthető. Itt viszont újabb problémát találunk: a sírhelytáblák és temetési helyek minősülhetnek-e építménynek. 
A kérdés eldöntéséhez az építésügyre vonatkozó további szabályok tanulmányozása szükséges, Az építésügyi hatósági eljárásokról, valamint a telekalakítási és az építészeti-műszaki dokumentációk tartalmáról szóló 37/2007. (XII. 13.) ÖTM rendelet (továbbiakban ÖTM rendelet) szabályait tekintettem át. E rendelet 1. számú mellékletének 2. pontja engedély köteles építményként nevesíti a temető területén sírbolt, urnasírbolt építését, amennyiben az az 50 m2-t és 3,0 m építménymagasságot meghaladja. Bejelentés köteles a tevékenység egyidejű megkezdése mellett az a temető területén lévő sírbolt, urnasírbolt építése, amely 50 m2 vagy annál kisebb és 3,0 m építménymagasságot nem meghaladja meg. Továbbá engedély és bejelentés nélkül végezhető építési tevékenységek a temető területén urnasírhely, (kettős) sírhely, sírjel és urnafülke építése, elhelyezése.
Figyelemmel voltam továbbá arra is, hogy a sírhelytáblát25 a tereprendezés, ültetvényezés, fásítás, valamint a sírhelytáblát határoló út megépítése előtt nem lehet használatba venni. Ezzel összefüggésben rá kell mutatnom arra is, hogy „a kijelölt126 föld-ingatlan akkor lesz temető, ha a tulajdonos megépíti a temető funkcióját (közegészségügyi, kegyeleti, zöldfelületi) biztosító létesítményeket. A tárgyi létesítmények, építmények, infrastruktúra megépítése építési engedélyköteles.”
A temető önmagában sem épület, sem építmény, hanem egy a valóságban megjelenő összefüggő terület, amely különböző építmények és zöldfelület összességéből áll össze. Így tehát a temetőnek vagy az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett területnagysága növekedhet, vagy a temetőn belül a temetkezési célra használt helyek (temetési helyek) összességének a területe növekedhet.
Ezt követően arra a következtetésre jutottam, figyelemmel a Vhr. 1.§-ában foglaltakra, hogy jelen esetben a tulajdonos nem új temetőt létesít, hanem új temetési helyeket27 kíván létrehozni, amelynek szabályai megegyeznek a meglévő temető, illetve temetési hely bővítésének szabályaival. Új temetési hely létesítésének két konjunktív, azaz együttes feltétele van, egyrészt annak a HÉSZ-ben kijelölt helyen kell megtörténnie, illetve az építésügyi hatóság által meghatározott védőtávolságot be kell tartani.
Tulajdonképpen a temetési helyek által elfoglalt terület mértékének a növekedése, illetve a sírhelyek számának növelése az temetőbővítés. Míg a temető területének bővítéséről akkor van szó, ha a meglévő temető területét újabb területekkel (pl. új ingatlan vásárlásával) bővíti a fenntartó, természetesen ez esetben is sor kerül a temetési helyek növekedése. 
A fentiek alapján tehát rögzítendő, hogy a vizsgált ügyben Marcaliban temetőbővítésről van szó, ennek keretében a tulajdonos a temetőn belül az új, eddig temetkezési célra nem használt parcellát kívánja megnyitni.
Vizsgálatommal ezt követően azt kívántam tisztázni, hogy az előzőekben értelmezett temetőbővítéskor milyen szabályokat kell a fenntartónak figyelembe venni. Az OTÉK értelmében28 a temető területei különleges területnek minősülnek, mert a rajtuk elhelyezendő építmények különlegessége miatt (helyhez kötöttek, jelentős hatást gyakorolnak a környezetre vagy a környezetük megengedett külső hatásaitól védelmet igényelnek) a többi beépítésre szánt területtől eltérnek, és egyben beépítésre nem szánt területnek29 is minősülnek. 
A temető, mint különleges terület a meghalt személy emlékének a megőrzését, a halálhoz kapcsolódó végtisztesség megadását, az elhunyt személy emlékének a méltó megőrzését és ápolását szolgálja. Mindezek méltóságának megteremtése érdekében szükséges a temető kegyeleti rendjének biztosítása, amelynek érdekében olyan intézkedések megtétele indokolt, amelyek hozzájárulnak a kegyeleti jogok zavartalan biztosításához, a temető csendjének, nyugalmának megőrzéséhez, valamint egyben biztosítják a kegyeleti jogok gyakorlói számára az arra „illetéktelen tekintetek” zavaró hatásának kiküszöbölését. Mindezen intézkedések egyben garanciául szolgálhatnak a temető szomszédságában élők zavartalan életéhez is, hiszen őket is védeni szükséges a temetőből kiszűrődő zavaró hatásoktól.
E célt szolgálja a Vhr-ben rögzített védőtávolság meghatározása, illetve a temető területének bővítésekor a védőterület. A védőtávolságot azonban az építésügyi hatóság határozza meg, figyelemmel a szomszédos terület használóinak méltányolható érdekeire, míg a védőterület mértékét jogszabályban 30 méterben rögzítette a jogalkotó.
A polgármester megkeresésemre adott válaszában azonban nem tért ki, kérdésem ellenére arra, hogy az ügyben folyamatban van-e bármilyen hatósági eljárás. Tájékoztatásában csupán arról számolt be, hogy az önkormányzat kb. 9-10 m-es zöld területet kíván megtartani, ezt erősítette meg a panaszosnak írt jegyzői levél tartalma is. 
A hatályos szabályok értelmében a tulajdonos önkormányzat a parcellát akkor bővítheti és nyithatja meg, ha a védőtávolság mértékét az arra illetékes építésügyi hatóság meghatározta, a hatóság döntésének hiányában bővített és megnyitott parcella a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményébe ütközve visszásságot okoz.
Rá szeretnék mutatni arra is, hogy az építésügyi hatóság és az ügyben érintett helyi jegyző30 eljárása közé nem tehető egyenlőségjel, figyelemmel a Ket. kizárási szabályaira. A jelzett hatósági eljárásban érvényesülnek a Vhr.-ben rögzített eljárási garanciák, vagyis a környező, egyebekben érintett lakosság ügyféli jogai, melyeket a hatóságnak fel kell tárnia, és úgy kell megállapítania a védőtávolságot, hogy az figyelemmel legyen a szomszédok méltányolható érdekeire is.

III.3. A szabályozás anomáliái
Az ombudsman több mint 10 évvel ezelőtt készített jelentésében Marcali Város ugyanezen temetője ügyében, egy másik jelentésében31 arra hívta fel a jogalkotó figyelmét, hogy amennyiben a temető területén belül a tulajdonos új parcellát kíván megnyitni, akkor a jogalkotó teremtse meg a szomszédos létesítmények és a temető kegyeleti méltóságának megőrzése érdekében a két eltérő funkciójú terület egymás mellett élésének feltételeit. 
A fentiek miatt kezdeményezte a temető lakóépületektől való védőtávolságának jogszabályban való meghatározását. Ugyanakkor az OTÉK 2002-ben történt módosítása a kérdést csupán részben rendezte, mivel a fejezet b/ pontjában kifejtettek szerint működő temető esetén csak annak bővítési területére határozta meg, és a Vhr-től eltérően a védőterület helyett (vagy mellette) védőtávolságról rendelkezett, amelyet 30 méterben állapított meg. Az önkormányzat jelenleg erre alapozza azt, hogy nem a temető területét, hanem csupán temetőn belül a temetési helyeket bővíti, amelyet azonban csak a Vhr. szerinti hatósági eljárásban meghatározott védőtávolságokra figyelemmel tehetne.
Rögzítenem szükséges, hogy az OTÉK módosítása nem az eredeti javaslatnak megfelelően történt. Amint azt a jelen ügy is szemlélteti, a gyakorlatban a köztemető-fenntartók és a temető szomszédságában élő lakosság közötti érdekellentét orvoslására nem volt alkalmas, 
Az OTÉK egyes szabályainak áttanulmányozásakor észleltem ugyanakkor azt is, hogy e vitatott szakasz, vagyis a 38. § (8) bekezdésének ma hatályos szövegét az országos településrendezési és építési követelményekről szóló 253/1997. (XII. 20.) Korm. rendelet módosításáról szóló 90/2012. (IV. 26.) Korm. rendelet 27. § (2) bekezdése 2013. január 1-jétől hatályon kívül helyezi. A kormányrendelet módosítását tartalmazó előterjesztés indokolása az OTÉK 38. §-ának módosítását az alábbiakkal indokolja: „A jogszabály belső ellentmondásának feloldását szolgálja a pontosítás azáltal, hogy a védőterületekkel kapcsolatos előírásokat egy §-a foglalja össze. A § azzal a fontos előírással egészül ki, hogy a katasztrófaveszélyek, illetőleg katasztrófakockázatnak kitett területen beépítésre szánt terület kijelölés, épület elhelyezése csak az illetékes katasztrófavédelmi kockázat kizárása mellett lehetséges. A temetőre előírt telken belüli 30 méteres védőterület a temetőkről szóló jogszabályban kerül előírásra.”
Megállapítom, hogy a jelenlegi szabályozás a jogállamiságból levezethető jogbiztonsághoz való alapjoggal összefüggésben okoz visszásságot, mert egyrészt eltérő fogalmakat használ, másrészt bizonytalanságot okoz a meglévő temetőkön belüli Vhr. szerinti új temetési helyet létesítése kapcsán. Ezzel összefüggésben pedig a kegyeleti jogokkal és a tulajdonhoz fűződő joggal összefüggésben is visszásságot idéz elő. 

Összegzés
Az önkormányzat a köztemető kialakítására, beépítésére vonatkozó építésügyi előírásoknak, a temetkezéssel, a temetők rendjével összefüggő helyi szabályok — önkormányzati rendeletek — megalkotásával, valamint fenntartó tulajdonosként a temető tárgyi és infrastrukturális létesítményeinek, zöldfelületeinek, sírhelytábláinak megépítésével, illetőleg kialakításával tesz eleget. 
Az önkormányzati rendeletek megalkotásakor és a tulajdonosi döntések meghozatalakor az önkormányzatnak figyelemmel kell lennie a magasabb szintű jogszabályokra, így a Ttv-re, illetve annak Vhr-jére, valamint az OTÉK-ra. Emellett törekednie kell a döntéssel érintettek véleményének megismerésére, a közérdek és a jogos magánérdek összhangjának lehetőség szerinti megteremtésére.
Álláspontom szerint mindezeken túl a jogalkalmazást is elősegítendő, egységes szabályozás szükséges attól függetlenül, hogy már működő temetőn belüli új parcella nyitására kerül sor, vagy a működő temető területéhez csatolnak új területeket és azon kívánnak új temetési helyeket, parcellát nyitni. Mind a kegyeleti jogukkal élőknek, mind a temetővel szomszédos lakosságnak azonos az érdeke, hogy tudniillik a két egymástól jelentősen eltérő funkciójú területet a mindennapi életben szokásos módon, egymás zavarása nélkül használhassák. Így a temetőben a gyászolók a szomszédos ingatlan lakóinak zavarása nélkül, és tekintetük elől elzárva fejezhessék ki érzelmeiket, a szeretettjeiktől való elbúcsúzáskor, továbbá a lakóingatlanok használóinak mindennapi élete pl. zenehallgatása, a család udvaron tartózkodásának zaja, vagy adott esetben a szomszédos ingatlanon kialakított üzemi tevékenység, ne zavarja a temetőbe, az elhunyt tiszteletének adózó látogató kegyeleti tevékenységét. Mindezeken túl az egyértelmű szabályok megakadályozhatják további „szomszédjogi” viták bíróság32 előtti érvényesítését is.

Intézkedéseim
A jelentésemben feltárt, alapvetőjoggal összefüggő visszásság orvoslása és jövőbeni megelőzése érdekében 
1/ az Ajbt. 32. §-a alapján kezdeményezem, hogy Marcali Város polgármestere jelentésemet terjessze a képviselő-testület elé és az önkormányzat – illetve átruházott hatáskörében eljárva a polgármester – a temető új parcelláinak megnyitása előtt kérelmezze a pártatlan hatósági eljárás keretében az építésügyi hatóságnál a védőtávolság meghatározását, majd ennek figyelembe vételével alakítsa ki a temető új parcelláit,
2/ az Ajbt. 37. §-a alapján felkérem a belügyminisztert, hogy a temetkezési jogszabályok módosításának előkészítésekor, a temető fenntartók és a környező lakosság közötti érdekellentét feloldása érdekében egyértelműen, azonos fogalmi rendszerben, valamennyi temetőre  nézve, az érdekellentét feloldásához szükséges mértékben határozza meg a temetőterületén belül kialakítandó – ideértve a temetési helyek bővítését, illetve a temetőterületének bővítését is – kölcsönös, védelmi funkciót betöltő terület mértékét.

Budapest, 2012. május 21.
Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Lábjegyzet
1 Lásd: OBH 3539/4/2000. sz. jelentés
2 OBH 3539/4/2000. sz. jelentés
3 Polgármester 7503-3/2000 számú, 2000. augusztus 14. kelt levele szerint
4 A jegyző által a főügyészség rendelkezésére bocsátott iratok szerint
5 Marcali Város Jegyzője 2011. június 27-én kelt és a panaszosoknak megküldött 8060/4/2011. számú tájékoztató levele szerint
6 Marcali polgármesterének 7503-3/2000. számú, 2000. augusztus 14-én kelt levele alapján
7 A jegyző által panaszosnak írt 8060/4/2011. számú, 2011. június 27-én kelt levél alapján
8 9/1992. (I. 30.) AB. határozat
9 23/1990. (X. 31.) AB határozat
10 BH 1997. 525.
11 Vö: BH 1996. 250.
12 BH 1997. 525
13 Az Alkotmány kommentárja I., Századvég Kiadó, Budapest, 2009., 463. o.
14 Az Alkotmány kommentárja I., Századvég Kiadó, Budapest, 2009., 459. o.
15 Az Alkotmány kommentárja I., Századvég Kiadó, Budapest, 2009., 456. o., 462.o
16 64/1993. (XII. 22.) AB határozat.
17 Az új Ötv. 13. § (1) bekezdés 2/ pontjának 2013. január 1-jén hatályba lépő rendelkezése értelmében a köztemetők kialakítása és fenntartása a helyi önkormányzat feladata.
18 Ttv. 8. § (1) bekezdés
19 Ttv. 9. § (1) bekezdése és a 13. § (1) – (2) bekezdései
20 Vhr. 10. § (1) bekezdés
21 Vhr. 17. § (1) bekezdés
22 Vhr. 10. § (1) bekezdés és a Ttv. 16. § (1) bekezdés h./ pont
23 Vhr. 10. § (3) bekezdés
24 OTÉK 1. számú melléklet 16/ pontja
25 Vhr. 10. § (3) bekezdés
26 Kegyeleti jogtár, szerzők: Horváth Csaba, Prutkay János HEDERO Bt. PolgART Könyvkiadó 2005. 95. o.
27 Vhr. 11. § (1) Koporsós temetés esetén a temetési hely lehet egyes sírhely, kettős sírhely és sírbolt. Az egyes sírhely alapmérete egy koporsó, a kettős sírhely alapmérete két egymás melletti koporsó befogadására alkalmas sírgödör.
Vhr. 12. § (1) Hamvasztásos temetés esetén az urnába helyezett hamvak temetési helye lehet urnafülke (kolumbárium), urnasírhely, urnasírbolt. Az urna koporsós temetési helyre rátemethető.
28 OTÉK 24. § 
29 OTÉK 30/B § (1) bekezdés e/ pont
30 Ket. 42. § (5) A jegyző mint hatóság nem vehet részt annak a hatósági ügynek az elintézésében, amelyben az őt foglalkoztató önkormányzat, a foglalkoztató önkormányzat társulása vagy az egyéb munkáltatói jogokat gyakorló polgármester ellenérdekű ügyfél, illetve a határozattal az önkormányzat, a társulás vagy a polgármester jogosulttá vagy kötelezetté válhat, vagy az eljárás tárgyával összefüggő kötelezettséget vállal.
31 OBH 6890/1997. számú ombudsmani jelentés
32 Lásd az ügyészség álláspontját