Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB 3123/2011. számú ügyben

Előadó: dr. Bene Beáta
Az eljárás megindulása
Sajtó hírekből1 értesültem a háziorvos személyétől függően változó, a gyermekek táborozásához szükséges orvosi igazolások térítési díj ellenében történő kiadásáról. A cikk szerint az orvosi szakmán belül, abban sincs egyetértés, hogy egyáltalán kérhető-e pénz a dokumentum kiállításáért. Az Országos Egészségbiztosítási Pénztár szerint az igazolás térítésmentes, míg az igazolást kiállító házi/gyermekorvosoknak és a Házi Gyermekorvosok Országos Egyesületének véleménye szerint a vizsgálatért térítési díj kérhető, hiszen az számukra nem finanszírozott feladat ellátását jelenti. 
A rendelkezésemre álló információk alapján felmerült a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményének, az ebből levezethető tisztességes eljáráshoz való jog sérelmének, illetve közvetlen veszélyének gyanúja, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (2) bekezdése alapján, a gyermekek táborozásához szükséges orvosi igazolások kiadásával kapcsolatos gyakorlat feltárása érdekében hivatalból vizsgálatot rendeltem el. 
A vizsgálat megindításával egyidejűleg, az Obtv. 18. § (2) bekezdése alapján tájékoztatást kértem az Országos Egészségbiztosítási Pénztár (továbbiakban OEP) főigazgatójától, valamint a Házi Gyermekorvosok Országos Egyesületének (továbbiakban Egyesület) elnökétől.

A megállapított tényállás
1. Az Országos Egészségbiztosítási Pénztár főigazgatójának a  válasza szerint, ha egy iskola-egészségügyi szolgáltató finanszírozási szerződést köt az Országos Egészségbiztosítási Pénztárral, akkor az Egészségbiztosítási Alapból finanszírozott tevékenységei közé tartozik a táborozással összefüggő igazolás kiadása, így ezek elvégzéséért nem kérhet külön térítési díjat a megvizsgált gyermek hozzátartozóitól. Utalt arra, hogy az OEP egész évben – 12 hónapon keresztül – finanszírozza az iskola-egészségügyi szolgáltatók tevékenységét, így nekik a nyári hónapokban is biztosítaniuk kell az ellátást. Ha az adott orvos szabadságon van, akkor gondoskodni kell a helyettesítésről, illetve arról, hogy a gyermekek, illetve hozzátartozóik megfelelő tájékoztatást kapjanak, hol és mikor vehetik igénybe a szolgáltatást ezen időszak alatt. Megjegyezte azt is, hogy az iskola-egészségügyi ellátást nyújtó orvosok hozzávetőlegesen 90%-a részmunkaidős formában végzi tevékenységét, főállásban házi gyermekorvosi, vagy vegyes típusú háziorvosi ellátást nyújtanak, ezért véleménye szerint az ő elérésük különösképpen nem jelenthet problémát a nyár jelentős részében. 
A főigazgató a háziorvosi, házi gyermekorvosi és fogorvosi tevékenységről szóló 4/2000. (II. 25.) EüM rendelet 4. § (1) – (3) bekezdéseire hivatkozva kifejtette, hogy e rendeletben, amely tartalmazza a házi gyermekorvosok által kötelezően elvégzendő tevékenységeket, nem szerepel a házi gyermekorvosok feladatai között az üdülés, táborozás előtti orvosi vizsgálat elvégzése, így az OEP által finanszírozott házi gyermekorvosnak sem kötelező feladata. 
A térítési díj ellenében igénybe vehető egyes egészségügyi szolgáltatások térítési díjáról szóló 284/1997. (XII. 23.) Kormányrendelet 2. számú melléklete tételesen felsorolja azokat a szolgáltatásokat, melyek elvégzéséért külön térítési díjat kérhet az OEP által finanszírozott szolgáltató, azonban ezek között sem szerepel a gyermeküdülés, táborozás előtti vizsgálata, ugyanakkor e jogszabály 2. § (8) bekezdése értelmében a kötelező egészségbiztosítás ellátásai körébe nem tartozó szolgáltatásokért saját hatáskörében állapíthat meg térítési díjat az egészségügyi szolgáltató. A főigazgató szerint ez sem ad felhatalmazást a házi(gyermek)orvosnak, hogy az üdülés, táborozás előtti vizsgálat elvégzéséért térítési díjat kérjen a hozzátartozótól, hisz ezt a tevékenységet az OEP finanszírozza az iskola-egészségügyi szolgáltatás keretei között. 
A főigazgató hivatkozott a helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény 8. § (1) bekezdésének rendelkezéseire, amely alapján a települési önkormányzatok feladata az alapfokú nevelésről, oktatásról, az egészségügyi, a szociális ellátásáról, valamint a gyermek és ifjúsági feladatokról való gondoskodás. Továbbá az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény 152. §-ára, amely szintén a települési önkormányzat feladatává teszi a település egészségügyi alapellátásáról való gondoskodást, amely a törvény 42. § (4) bekezdése alapján magában foglalja az ifjúság- egészségügyi gondozást.
Véleménye szerint tehát a települési önkormányzat feladata, hogy gondoskodjon az adott településen olyan iskola-egészségügyi szolgáltatásról, amely nyáron is biztosítani tudja a gyermekek számára a táborozáshoz szükséges igazolások kiállítását és ez a tevékenység a biztosítottak számára nem jelent külön költséget az OEP által finanszírozott szolgáltatóknál. Jelezte azt is, hogy az igazolások beszerzésének megkönnyítése érdekében OEP a lakosság számára a honlapján hozzáférhetővé tette az orvosi igazolások kiadására jogosult, OEP által finanszírozott iskolaorvosi szolgáltatók jegyzékét (elérési útvonala: oep.hu/lakossági kezdőlap/hírek, események/sajtószoba/sajtó-közlemények/2011 /iskolaorvosi címlista). 
2. A Házi Gyermekorvosok Országos Egyesülete elnökének véleménye szerint az igazolások mai rendszere felesleges tevékenységet jelent az egészségügyi ellátórendszernek, nem tekinti gyermeke ügyében felelős személynek a szülőt és szükségtelen utánjárást igényel. A jelenlegi igazolás rendszere értelmetlen, mivel az igazolás nem tartalmaz lényegi egészségügyi információkat; a jogszabályban foglalt táborozás esetén 4 napos határidőn belüli igazolás nem zárja ki a táborozást, közösségbe kerülést lehetetlenné tevő betegség hirtelen megjelenését; továbbá amennyiben a szülőnek bármilyen kételye van gyermeke egészségi állapotát illetően, természetesen felkeresheti orvosát e célból. 
Az elnök rávilágított az igazolásokkal kapcsolatosan további, általa problémásnak vélt, de a jelen vizsgálat kereteit meghaladó olyan körülményekre is, mint például szükségtelenek a közösségek indulásakor, vagy a szünet után kiadandó igazolások, a 3 napon túli hiányzás esetén megkövetelt óvodai, bölcsődei igazolás. E körbe tartozónak tekintette még a csecsemő-, és iskolai úszás lehetségességéről szóló igazolásokat, álláspontja szerint a tankötelezettség teljesítésének biztosítása a nevelés, a szülő, az iskola, és nem az egészségügy feladata.
Az igazolásokért kérhető térítési díj kérdésével összefüggésben kifejtette, hogy a jelenlegi jogszabályok alapján az üdülési, táborozási vizsgálat elvégzése az iskolaorvosi hálózat feladata. A nyári szünet miatt utóbbi e feladatának – általában – nem tesz eleget. A gyermekek és szüleik ezért a házi gyermekorvosi/háziorvosi rendelőkben kérik tömegével ezt az igazolást, ugyancsak halmozottan jelentkeznek ezek az igények a kis létszámú, nem iskolai szervezésben működő üdültetéseket megelőzően. Az elnök szerint a házi gyermekorvosi/háziorvosi hálózatoknak nem finanszírozott feladata ezen igazolások kiadása, ezért semmi nem tiltja az igazolásokért kért anyagi ellenszolgáltatást.
Az elnök szerint nem fogadható el az az érv, amely szerint a házi gyermekorvosok /háziorvosok legtöbbje iskolát is ellát, ezért köteles ezt a tevékenységet térítésmentesen ellátni, mivel a praxis és az iskola gondozottai csak a legritkább esetekben azonosak.

Érintett alkotmányos jog
A jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.” [Alkotmány 2. § (1)]

Alkalmazott jogszabályok
A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény (Ötv.)
A kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII. törvény (Ebtv.)
Az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény (Eütv.)
A térítési díj ellenében igénybe vehető egyes egészségügyi szolgáltatások térítési díjáról szóló 284/1997. (XII. 23.) Kormányrendelet (Korm.r.)
A tanuló ifjúság üdülésének és táborozásának egészségügyi feltételeiről szóló 12/1991. (V. 18.) NM rendelet
Az iskola-egészségügyi ellátásról szóló 26/1997. (IX. 3.) NM rendelet
A háziorvosi, házi gyermekorvosi és fogorvosi tevékenységről szóló 4/2000. (II. 25.) EüM rendelet (Eüm.r.)
Az egyes nem üzleti célú közösségi, szabadidős szálláshelyek üzemeltetésének egészségügyi feltételeiről szóló 37/2007. (VII. 23.) EüM-SZMM együttes rendelet (együttes rend.)

A vizsgálat megállapításai
I. Hatáskör tekintetében
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának feladat- és hatáskörét, valamint ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az Obtv. határozza meg. E törvény 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Az Obtv. 16. § (2) bekezdése szerint az országgyűlési biztos az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében az (1) bekezdésben megjelölt feltételek fennállása esetén hivatalból is eljárhat.
Az Obtv. azonban a 16. § (1) bekezdésében megjelölt szervtípusok közül csak a hatóság fogalmát értelmezi, ugyanakkor a közszolgáltatást végző szervekről nem ad tételes felsorolást. Az országgyűlési biztosok jogértelmezésére bízza annak eldöntését, hogy mely szervek tekinthetők közszolgáltatónak. Az országgyűlési biztosok minden esetben közszolgáltatónak tekintik a hatóságnak nem minősülő, állami vagy önkormányzati feladatot ellátó szerveket, különösen azokat, amelyek esetében a kérelmezőnek nincs lehetősége annak megválasztására, hogy az általa igényelt szolgáltatás igénybevételére kivel szerződjön, tekintettel arra, hogy azt csak korlátozott számú vagy csak kizárólag egyetlen szervtől veheti igénybe.
A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény (a továbbiakban: Ötv.) 8. §-ának (4) bekezdése a települési önkormányzatok kötelező feladataként nevesíti az egészségügyi alapellátás biztosítását. Az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény (a továbbiakban: Eütv.) 152. § (1) bekezdés e) pontja értelmében pedig a települési önkormányzat az egészségügyi alapellátás körében gondoskodik az iskola-egészségügyi ellátásról.
Mindezek alapján az egészségügy területén működő, önkormányzati feladatokat ellátó iskolai egészségügyi szolgálatot közszolgáltatónak tekintettem.

II. Az alkotmányos alapjogok tekintetében
Az országgyűlési biztos – amint erre már számos jelentésemben is felhívtam a figyelmet – egy adott társadalmi probléma mögött álló összefüggés-rendszer feltárása során autonóm, objektív és neutrális módon, kizárólag alapjogi érvek felsorakoztatásával és összevetésével tesz eleget az Alkotmányban kapott mandátumának. Az ombudsmani intézmény megalakulása óta az állampolgári jogok országgyűlési biztosa vizsgálatai során következetesen, zsinórmértékként támaszkodik az Alkotmánybíróság alapvető jogállami garanciákkal és az alapjogok tartalmával kapcsolatos elvi megállapításaira.
Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében foglaltak szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam. Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság már működése első éveiben elvi éllel állapította meg, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. Az Alkotmánybíróság szerint a jogbiztonság az állam kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára2. A jogbiztonság követelménye azonban nem korlátozódik kizárólag a jogalkotás szférájára, nem csupán a normák egyértelműségét követeli meg, hanem azt is, hogy az egyes jogintézmények működése, vagyis a jogalkalmazói magatartás előre kiszámítható legyen3. Az alkotmánybírósági gyakorlat alapján egyértelműen jogbizonytalanságot teremt, ha egy közigazgatási szerv az állampolgárokat túlbuzgóságból vagy a jogszabály hibás értelmezésből eredő indokolatlan zaklatásnak teszi ki4. A jogállamiság elvéből folyó követelmény a közhatalom, a közigazgatás törvény alá rendeltsége: a közhatalommal rendelkező szervek a jog által megállapított működési rendben, a polgárok számára megismerhető és kiszámítható módon szabályozott korlátok között fejtik ki tevékenységüket5. Az irányadó alkotmánybírósági értelmezés alapján a jogbiztonság követelménye – a közhatalmi tevékenység korlátaiként – önálló alkotmányjogi normaként érvényesülnek.

III. Gyermektáborozás és üdüléshez szükséges orvosi igazolások tekintetében
1. Az egészséges állapot igazolásának előírása
A tanuló ifjúság üdülésének és táborozásának egészségügyi feltételeiről szóló 12/1991. (V. 18.) NM rendelet 4. §-ának (1) bekezdése értelmében táborozásban csak az a 6-18 éves korosztályú6 tanuló vehet részt, aki arra egészségileg alkalmas. A (2) bekezdés alapján a táborozás megkezdése előtt a résztvevőknek orvosi vizsgálaton kell megjelenni, ahol az egészségi állapoton túl – amennyiben azt a tábor jellege indokolja – a vizsgálatot végző orvos igazolja a táborozók fizikai munkára való alkalmasságát is. A vizsgálat időpontja 4 napnál régebbi nem lehet.
A rendelet hatálya kiterjed mind a kereskedelmi és magánszálláshelyekre, amelyekben a tanuló ifjúság üdültetése, táboroztatása történik; mind azon napközbeni ellátást biztosító, szálláshellyel nem rendelkező közösségi célú létesítményekre, amelyek csak a tanév vége és a következő tanév kezdete között működnek tartósan, és ahol a tanuló ifjúság szervezett foglalkoztatása történik. E két tevékenység egyben alkotja a táborozás fogalmát. Továbbá e rendelet előírásait kell alkalmazni, azon napközbeni ellátást biztosító, szálláshellyel nem rendelkező közösségi célú létesítményekre is, amelyek a tanév ideje alatt is tartósan működnek, és ahol a tanév vége és a következő tanév kezdete között a tanuló ifjúság szervezett foglalkoztatása történik, de e szolgáltatás a rendelet e szakasza alapján nem tartozik a táborozás fogalom körébe, ugyanakkor e rendelet 4. § (3) bekezdése értelmében a táborozásnak nem minősülő létesítményekben szervezett foglalkozások igénybevételekor is szükséges az egészséges állapottal kapcsolatos orvosi igazolás felmutatása. 
Az egyes nem üzleti célú közösségi, szabadidős szálláshelyek üzemeltetésének egészségügyi feltételeiről szóló 37/2007. (VII. 23.) EüM-SZMM együttes rendelet a nem üzleti célú közösségi, szabadidős szálláshelyek – gyermek- és ifjúsági csoportot fogadó üdülő7, gyermeküdülő, gyermek- és ifjúsági tábor, telepített sátortábor, nomád táborhely – igénybe vételének feltételeként fogalmazza meg a rendelet 3. § (1) bekezdése, hogy táborozáson az a személy vehet részt, aki arra egészségileg alkalmas és azt a szervezett táborozás megkezdése előtt legfeljebb 4 nappal kiállított orvosi igazolással hitelt érdemlően igazolja. E szakasz (2) értelmében táborozásra egészségileg az a személy alkalmas, aki a vizsgálat alkalmával semmilyen akut fertőző betegségben nem szenved, tetű- és rühmentes, valamint az életkorhoz kötött védőoltásokkal rendelkezik, és ezt a védőoltási könyv bemutatásával vagy más alkalmas módon igazolja.

2. Az orvosi igazolás kiadására hatáskörrel rendelkező személy
Ezt követően vizsgálatommal arra kerestem választ, mely egészségügyi szolgáltató jogosult az igazolások kiadására a hatályos jogszabályok alapján. 
A háziorvosi, házi gyermekorvosi és fogorvosi tevékenységről szóló 4/2000. (II. 25.) EüM rendelet 4. §-ának (1) bekezdése szerint a gyógyító-megelőző alapellátás keretében a háziorvos feladatkörébe tartozik különösen az egészséges lakosság részére nyújtott tanácsadás és szűrés, a beteg vizsgálata, gyógykezelése, egészségi állapotának ellenőrzése, orvosi rehabilitációja, illetve szükség esetén szakorvosi vagy fekvőbeteg-gyógyintézeti vizsgálatra, gyógykezelésre való utalása. E szakasz a (2) és (3) bekezdésében tovább részletezi a háziorvos, illetőleg a gyermekorvos feladatkörét, a (2) bekezdés g/ pontja szerint a külön jogszabályban meghatározott orvosi, orvosszakértői feladatok ellátása a háziorvos feladata. A szakasz (3) bekezdése pedig rögzíti, hogy a gyermekorvosi ellátás keretében a háziorvos által a (2) bekezdésben foglaltakon túl ellátandó feladatokat. A külön jogszabály pedig külön kimondja, hogy táborozáson az a személy (tanuló) vehet részt, aki arra egészségileg alkalmas. 
A háziorvos, illetve a gyermekorvos feladatkörében nem szerepel ugyan tételesen a táborozáshoz szükséges orvosi igazolás kiadása, de a háziorvos (gyermekorvos) feladata a beteg egészségi állapotának ellenőrzése, valamint a külön jogszabályban meghatározott orvosi, orvosszakértői feladatok ellátása. A vizsgálatom e részében kérdésként fogalmazódott meg, hogy egy személynek az adott időpontban fennálló egészségi állapotának táborozáshoz megfelelő megítélése (akut fertőző betegségben nem szenved, tetű- és rühmentes, valamint az életkorhoz kötött védőoltásokkal rendelkezik) orvosi szakkérdés-e. 
A közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény 41. § (5) alapján a nevelési-oktatási intézménynek gondoskodnia kell a rábízott gyermekek, tanulók rendszeres egészségügyi vizsgálatának megszervezéséről, ennek keretében különösen, hogy az óvodába járó gyermek, valamint a tankötelezettség végéig az általános iskolába, középiskolába, szakiskolába járó tanuló évenként legalább egyszer fogászati, szemészeti és belgyógyászati vizsgálaton vegyen részt. Az iskola-egészségügyi ellátásról szóló 26/1997. (IX. 3.) NM rendelet 1. §-a alapján az óvodák és iskolák e rendeletben foglaltak szerint gondoskodnak a 3-18 éves korosztály, valamint a 18 év feletti, középfokú nappali rendszerű iskolai oktatásban résztvevők megelőző jellegű, az egészségügyi alapellátás keretében szervezett iskola-egészségügyi ellátásban való rendszeres részvételéről [egyben hivatkozást megjelöli az Ebtv. 10. § (1) bekezdés b)-c) pontjait]8. A rendelet 3. §-ának (1) bekezdése utal az iskolaorvos által ellátandó feladatokra, amelyet a rendelet 2. számú melléklete tartalmazza, amelynek 1.d/ pontja szerint a gyermekek, tanulók egészségi állapotának vizsgálatába és követésébe bele tartozik az üdülés, táborozás előtti orvosi vizsgálatok elvégzése. 
Szeretnék visszautalni itt a korábban feltett kérdésre, miszerint orvosszakmai kérdés-e a gyermekek egészségileg alkalmas állapotának megítélése. Az Országos Gyermekegészségügyi Intézet9 az iskola-egészügyi szolgáltatások között csoportosítva elemzi az iskolaorvos feladatait, ahol a táborozással kapcsolatos igazolások kiadását a szakértői jellegű feladatok között tárgyalja, miközben megjegyzi, hogy e feladatok egyben a megelőzést is szolgálják.
Összefoglalva tehát az NM rendelet alapján az oktatási-nevelési intézmény az iskolával tanulói jogviszonyban álló tanulók esetében gondoskodik az iskolaorvos feladatkörébe tartozó táborozással kapcsolatos – részben szakértői jellegű, részben megelőzést szolgáló – vizsgálatok elvégzéséről. Álláspontom szerint azonban a táborozással kapcsolatos igazolás kiadását a korábban hivatkozott EüM. r. szabályai alapján a házi/gyermekorvosok is elláthatják a gyógyító-megelőző egészségügyi alapellátás körében. Különösen, ha figyelembe vesszük azt is, hogy az NM rendelet10 megfogalmazza a házi/gyermekorvos és az iskolaorvos együttműködési kötelezettségét.

3. Az orvosi igazolás kiadásának költségviselése
A kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII. törvény tartalmazza az egészségbiztosítás körében térítésmentesen igénybe vehető egészségügyi szolgáltatásokat, ennek keretében a betegségek megelőzését és korai felismerését szolgáló egészségügyi szolgáltatásokat is meghatározta. A törvény 10. § (1) alapján e körben a vizsgált korosztály (biztosított) az alábbi vizsgálatokra jogosult:
b) a 0-6 éves korosztály
ba) életkoruknak megfelelően az anyagcserére, az érzékszervek működésére, az értelmi képességre vonatkozó, valamint teljes körű fizikális szűrővizsgálatra,
bb) a fogazati rendellenességek felismerését célzó vizsgálatra, valamint a teljes fogászati státus rögzítésére,
bc) az életkornak megfelelő fejlődésre és az érzelmi állapotra vonatkozó vizsgálatokra,
bd) a környezeti tényezők rizikófaktorai által indukált megbetegedések megelőzését és korai felismerését célzó szűrővizsgálatokra;
c) a 6-18 éves korosztály – ideértve a 18 év feletti nappali rendszerű iskolai oktatásban részt vevő személyeket is – a b) pontban foglaltakon túl
ca) az iskola- és ifjúság-egészségügyi ellátás keretében végzett szűrővizsgálatokra.
A gyógykezelés céljából végzett ellátások körében ugyanakkor az Ebtv. 11. § (1) bekezdése azt is kimondja, hogy a biztosított a háziorvosi, házi gyermekorvosi ellátás keretében többek között térítésmentesen jogosult az egyéb orvos szakértői vizsgálatra és szakvéleményre, amennyiben az társadalombiztosítási ellátásra vagy szociális juttatásra, illetve külön jogszabályban meghatározott kedvezményre való jogosultság megállapítására irányul. A házi/gyermekorvosok e szakaszra is hivatkozva jogosnak tartják a térítési díj megállapítását, mivel szerintük a táborozás a fenti szakaszok közül egyikbe sem tartozik bele. 

Vizsgálatom során ezt követően arra kerestem választ, hogy mely egészségügyi szolgáltatásokért kérhető díj. A térítési díj ellenében igénybe vehető egyes egészségügyi szolgáltatások térítési díjáról szóló 284/1997. (XII. 23.) Korm. rendelet meghatározza milyen szolgáltatásért kell az egészségügyi szolgáltatónak részleges, kiegészítő és teljes térítési díjat fizetni. A Korm. r. 2. § (1) bekezdése értelmében az Ebtv. 23. § a), c) és k) pontjában meghatározott szolgáltatás után részleges, valamint az Ebtv. 23/A. § c) pontja szerinti szolgáltatás után kiegészítő térítési díjat az 1. számú melléklet alapján kell fizetni. A (2) bekezdés pedig kimondja, hogy a kötelező egészségbiztosítás ellátásai keretében igénybe nem vehető egyes egészségügyi szolgáltatások térítési díját a 2. számú melléklet tartalmazza. Ugyanezen szakasz (8) bekezdése rögzíti, hogy a kötelező egészségbiztosítás ellátásai keretébe nem tartozó és a 2. számú mellékletben nem szereplő egészségügyi szolgáltatások térítési díját az egészségügyi szolgáltató állapítja meg. 
A fentiek alapján tehát az egészségügyi szolgáltató akkor állapíthat meg térítési díjat, ha a Korm. r. 2. § (8) bekezdésében szereplő két feltétel együttesen fennáll, vagyis az igénybevett szolgáltatás nem tartozik a kötelező egészségbiztosítási ellátások körébe és a Korm. r. 2. sz. melléklete sem tartalmazza azt, vagyis kiegészítő térítési díj sem szedhető. 
Amint azt a jelentésem II.2. pontjában rögzítettem az iskola-egészségügyi ellátásról az óvodák és iskolák gondoskodnak, ennek keretében biztosítják a 3-18 éves korosztály, valamint a 18 év feletti, középfokú nappali rendszerű iskolai oktatásban résztvevők megelőző jellegű, az egészségügyi alapellátás keretében szervezett iskola-egészségügyi ellátásban való rendszeres részvételét [hivatkozva az Ebtv. 10. § (1) bekezdés b)-c) pontjára], továbbá e rendelet melléklete utalja az üdülés, táborozás előtti egészségi vizsgálatok elvégzését az iskolaorvos feladatába. Rögzítenem kell azt is, hogy csupán a „szabad” térítési díj megállapításához szükséges második feltétel teljesül, vagyis a 284/1997. (XII. 23.) Korm. rendelet 2. sz. melléklete nem határozza meg a táborozási egészségi vizsgálat térítési díját. 
A térítési díj megállapításához tehát e két feltételnek együttesen kell fennállnia, így az egyik feltétel megléte, vagyis az, hogy nem szerepel a Korm. r. 2. számú mellékletében az adott szolgáltatás, és nincs kiegészítő támogatási díja, önmagában még nem alapozza meg a szolgáltatás díjának szabad megállapíthatóságát, hiszen hiányzik a másik feltétel, vagyis az ellátás kötelező.
Fel szeretném hívni a figyelmet továbbá a kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII. törvény végrehajtásáról szóló 217/1997. (XII. 1.) Korm. r. 16. §-ának (1) bekezdésére, amely alapján az OEP az Ebtv. 10. §-a szerint a betegségek megelőzését és korai felismerését szolgáló egészségügyi szolgáltatások közül az egészségügyért felelős miniszter rendelete alapján az iskola- és ifjúság-egészségügyi ellátás finanszírozására azzal az egészségügyi szolgáltatóval köt finanszírozási szerződést, amely a közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény hatálya alá tartozó nevelési és oktatási intézménnyel a feladat ellátására megállapodást kötött. Ez utóbbi tényleges megvalósulásáról számolt be az OEP főigazgatója is, aki ismertette, hogy a finanszírozás a teljes naptári évet felöleli.
Mindezek alapján, álláspontom szerint a a tanuló gyermek egészségi állapotának igazolása beleértendő a kötelező ellátásokat finanszírozó egészségbiztosításba, hiszen a szűrővizsgálat olyan vizsgálat, amelynek célja a betegség tüneteit nem mutató (tünetmentes) személy esetleges betegségének vagy kórmegelőző állapotának – ideértve a betegségre hajlamosító kockázati tényezőket is – korai felismerése. E megállapítás alapján pedig az egészségügyi szolgáltató általi térítési díj megállapíthatóságának egyik feltétele hiányzik.
Az Ebtv-hez fűzött általános indokolás szerint elsődleges cél az alapvető ellátások minél szélesebb körű biztosíthatósága a közösségi és egyéni terhek érdemi növelése nélkül, de a szolgáltatások tartalmának, minőségének világos meghatározásával és a hozzáférés ésszerű korlátok közé terelésével a takarékos működés és a folyamatos finanszírozhatóság feltételeinek megteremtése. A feltárt körülmények és a szabályozási cél ismeretében kérdésként tehető fel, hogy a közösség látogatására (pl. táborozáshoz, üdüléshez) alkalmas egészségügyi igazolás kiadását megelőző szűrés valóban az Eütv. szerinti szűrővizsgálatot tartalmazza-e, vagy inkább a megelőzés céljából végzett állapot felmérésnek, illetve annak rögzítésének tekinthet. E kérdés eldöntése pedig méginkább felveti a finanszírozás problémáját.

4. A vizsgálat összegzése
„Az iskola-egészségügyi ellátás célja11: közreműködés az óvodában, alap és középfokú tanintézményekben és kollégiumokban nevelt és oktatott gyermekek/tanulók (továbbiakban gyermekek) egészséges szomatikus, mentális és szociális fejlődésének biztosításában, egészségi állapotának védelmében és egészségének fejlesztésében.” 
Valamennyi nevelési-oktatási intézmény munkájában közreműködik – fő, vagy részmunkaidőben – az iskolaorvos, akinek feladatai az adott intézménnyel tanulói jogviszonyban lévő gyermekekkel kapcsolatosan jelenik meg. Az iskolaorvosi szolgáltatást a települési önkormányzat az általa fenntartott nevelési-oktatási intézmények tekintetében biztosítja. Rá kell világítanom arra is, hogy míg a települési önkormányzat az egészségügyi alapellátás keretében biztosítja az általa fenntartott intézményekben az iskolai-egészségügyi ellátást, nevelési-oktatási intézményt nem csak települési önkormányzat tart fenn, hanem más – pl. megyei önkormányzat, egyház, civil – szervezet is, amely oktatási intézményekben is biztosítani kell az iskola-orvosi ellátás. Sok esetben valóban van átfedés az iskolaorvos és házi/gyermekorvos által ellátott gyermekek körében, azonban nem fogadható el az OEP főigazgatójának véleménye, a kétfajta szolgáltató által végzett feladatok összevonása csupán az ellátotti kör megegyezősége alapján, hiszen nem mosható össze a két eltérő funkciójú egészségügyi szolgáltatás keretében nyújtott, vagy nyújtható ellátás. Az orvos az egyik esetben, mint az oktatási-nevelési intézményben tanuló gyermekkel áll kapcsolatban és végzi az iskola-egészségügyről szóló NM rendeletben meghatározott feladatait, a másik esetben pedig élve a szabad orvos választás lehetőségével a család/gyermek által választott orvos látja el a szolgáltatást igénybe vevő gyermeket/családot a házi/gyermekorvosra vonatkozó szabályok szerint. 
Számos olyan körülmény van, amikor az iskolaorvos és a gyermekorvos egymástól távol, esetleg az ország más régiójában található pl. egy középiskolába járó és kollégiumban lakó gyermeknél, vagy egy nagyvárosban, adott esetben a fővárosban tanuló gyermeknél sem feltétlen esik egybe a két orvos személye. Korábbi jelentésemben12 már megállapítottam, hogy „szükség lenne az iskolaorvos és a tanulók-szülők, illetve a tanárok-iskola közötti többirányú kommunikáció kiépítésére. […] ugyanis számos szülő, illetve tanuló egyáltalán nem értesül az iskolaorvos elérhetőségéről, az általa elvégzett szűrővizsgálatokról, és azok eredményéről, jelentőségéről. […] Hasonlóan az iskola sincs megfelelően tájékoztatva az orvos által kötelezően elvégzendő szűrővizsgálatokról, azok várható időtartamáról, esetlegesen arról sem, hogy az orvos mikor tartózkodik az intézményben.” E megállapítást erősítette meg az Házi Gyermekorvosok Országos Egyesületének elnöke, rávilágítva arra a jelenségre, hogy az oktatási intézményekben biztosítandó iskolaorvosi ellátás az iskolai szünetekben általában elérhetetlen, ugyanakkor a táborozással összefüggő igazolások kiadását legtöbben ebben az időszakban igénylik. Ezenfelül utalt arra a tényre is, hogy táborozás nem csak nevelési-oktatási intézmények által szervezett módon történik, hanem a gyermek tanulói státuszától és iskolájától függetlenül is (pl. szülők munkahelye által, egyház, civil szervezet által szervezett) üdülésen, táborozásban  vehet részt. Ez utóbbi esetekben ismételten felmerül a kérdés, kinek a feladata és szükséges-e a táborozáshoz szükséges orvosi igazolás kiadása.
A házi gyermekorvosok eltérő gyakorlata arra hívja fel a figyelmet, hogy a hatályos szabályozás, és az alkalmazott gyakorlat alapján csak részben egyértelmű, hogy a táborozáshoz, üdüléshez szükséges egészséges állapot igazolása mely egészségügyi szolgáltató feladata, valamint a kötelező egészségbiztosítási pénztár e feladat ellátását csak az iskola-egészségügyi szolgáltatás számára finanszírozza meg, ugyanakkor a nem csupán formális ellátás iránti igény nem csupán e szolgáltatónál jelentkezik, hanem – a feltárt körülmények miatt – tömegében a házi/gyermekorvosok által nyújtott szolgáltatások körében is jelen van. Értelemszerűen többféle, alternatív – az igazolások szükségessége fenntartásának felülvizsgálatát is magában foglaló –szabályozási koncepció is elképzelhető, ennek kiválasztása azonban nem az országgyűlési biztos feladata. Ugyanakkor megállapítom, hogy a részben ellentmondó szabályozási elemek és az ezt követő ugyancsak ellentmondásos gyakorlat alapján kialakult jogi helyzet önmagában alkalmas arra, hogy a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményének sérelmét okozza és tartsa fenn.

Intézkedéseim
A feltárt alkotmányos joggal összefüggő visszásság megszüntetése és jövőbeni megelőzése érdekében az Obtv. 25. §-a alapján felkérem a nemzeti erőforrás minisztert, hogy kezdeményezze a táborozáshoz szükséges orvosi igazolások kérdéskörével összefüggő, általam jelzett jogszabályok összhangjának megteremtését, különös figyelmet fordítva az orvosi igazolás kiadására jogosult(ak) körének meghatározására és az ellátást ténylegesen nyújtó szolgáltató finanszírozására. 

Budapest, 2011. december 13.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.
Lábjegyzet
1 Magyar Nemzet 2011.06.14. sajtó cikk
2 Vö. 9/1992. (I. 30.) AB határozat.
3 Vö. 72/1995. (XII. 15.) AB határozat.
4 Vö. 49/1995. (VI. 30.) AB határozat
5 Vö. 56/1991. (XI. 8.) AB határozat.
6 12/1991. (V. 18.) NM rendelet 1. § (2) bekezdése
7 Együttes rendelet 2. § (1) bekezdés b/ pontja értelmében gyermek- és ifjúsági csoport: 6-18 éves korosztályú fiatalok legalább hat főből álló közössége.
8  Lásd. a jelentés III.3 pontjánál
9 Iskola-egészségügy c. kiadvány OGYEI 2005. 20-22. o
10 Az iskola-egészségügyi ellátásról szóló 26/1997. (IX. 3.) NM rendelet 2. § (1) […] Az iskola-egészségügyi ellátást végző iskolaorvos és védőnő tevékenységét a gyermek, a tanuló háziorvosával (házi gyermekorvosával), illetőleg területi védőnőjével egyeztetve és vele együttműködve végzi.
11 Aszman Anna Iskola-egészségügy c. kiadvány OGYEI 2005. 14. o.
12 AJB 536/2011. sz. jelentés